2/130/499/2026
130/3671/25
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Грушковської Л.Ю.,
за участі секретаря Репей А.М., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в :
Представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ткаченко Ю.О. звертається до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 75535187 від 16 травня 2021 року в сумі 4716,75 грн, а також судові витрати за сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконує, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав: копію договору позики, правила про надання грошових коштів у позику, довідку про ідентифікацію, копію платіжної інструкції, копію розрахунку заборгованості, копію договору факторингу, копію реєстру боржників.
Ухвалою суду від 05.12.2025 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання.
Представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ткаченко Ю.О. у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила, що позивач розгляд справи просить проводити у відсутність представника позивача.
Відповідачу направлялась копія ухвали про відкриття провадження за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Однак, на адресу суду повернувся конверт з відміткою на довідці Укрпошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» .
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.
У визначений судом строк сторони заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.
Відповідно до статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.
Судом встановлено, що 16.05.2021 року між ТОВ «1 БАНК», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 було укладено електронний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75535187, який був підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором «u4S4bS7zJA». Умовами договору передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики (пункт 1); сума позики складає 1470 грн, строк позики 21 днів, базова процентна ставка - 1,99% на день; процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) - 2,7% на день (пункт 2) (а.с.15).
Відповідно до довідки про ідентифікацію ОСОБА_1 відповідно до якої одноразовий ідентифікатор «u4S4bS7zJA», час відправки ідентифікатора позичальнику 16.05.2021 о 17:00:00; номер телефону/електронна пошта на яку було відправлено ідентифікатор ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).
ТОВ «1 БАНК» виконано своє зобов`язання за договором шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 24.10.2025 року №КД-000066746/ТНПП (а.с.17).
26.10.2021 року ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75535187 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 15.05.2021 року, що підтверджується договором факторингу разом з додатками та реєстром прав вимог № 2 від 26.10.2021 року (а.с.30-36).
03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 030423-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Договором позики № 75535187 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 16.05.2021 року, що підтверджується Договором факторингу разом з додатками та витягом з Реєстру заборгованості від 3 квітня 2023 року (а.с.39-46).
Згідно розрахунку, заборгованість відповідача за Договором позики № 75535187 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 16.05.2021 року за період з 16.05.2021 по 19.11.2025, становить 4716,75 грн, з яких 1470 грн сума заборгованості основною сумою боргу та 3246,75 грн сума заборгованості за відсотками (с.6-8).
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".
Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору в електронній формі.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором № 75535187 від 16.05.2021 між ТОВ «1БАНК» та ОСОБА_1 .
Щодо розміру заборгованості по сплаті процентів, суд зазначає наступне.
Сторони погодили строк позики - 21 день зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована), знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,7%.
Згідно із пунктом 6.5 Правил надання грошових коштів, у позику у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.
Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 21 день, однак умовами, які передбачені у Правилах, нарахування процентної ставки поза межами строку договору обмежено 90 календарними днями у разі невнесення чергового ануїтетного платежу.
Відповідно до підпункту 9.7 Правил, якщо під час дії особливих умов виконання Договору позики, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності, Позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за Договором позики, такі особливі умови виконання Договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов Договору позики Проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в Договорі позики, та оплаті Позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов Програми лояльності.
Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів.
Відповідач свої зобов`язання за договором повністю не виконав, прострочив повернення тіла кредиту та процентів.
Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки, суд погоджується з доводами позивача і вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості у розмірі 4716,75 гривень.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем, при зверненні до суду в електронній формі, сплачено судовий збір із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, а тому із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн .
Крім того, представник позивача в позовній заяві просить стягнути з відповідачки витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 4500 грн, на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 про надання правової допомоги (а.с. 46 на звороті-50), витяг з акту та акт приймання -передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 2-ФП від 01.10.2025 року на суму 4500 грн (а.с. 50 на звороті, 51-52) копію ордеру (а.с. 53) та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 53 на звороті).
Вимог щодо заперечення, зменшення цих витрат або про їх неспівмірність відповідачем не заявлялось. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а тому витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі.
Керуючись статтями 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 509, 525, 526, 610, 611, 625, 634, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, статей 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 280-283 ЦПК України, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: Київська область м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33), заборгованість за Кредитним договором № 75535187 від 16 травня 2021 року в розмірі 4716 (чотири тисячі сімсот шістнадцять) грн 75 коп, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4500 (чотири п`ятсот) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя