Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.2025  	Справа №607/17730/25 Провадження №2/607/5029/2025	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Герчаківської О. Я.,
з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, 
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Семененко С. М., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача – ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько – ОСОБА_4 . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складалася з відповідної частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані шість членів колгоспного двору, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким належить по 1/6 частини в цьому будинку.
Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв син спадкодавця ОСОБА_4 , однак за життя своїх спадкових прав він не оформив. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв позивач та відповідачка, які уклали договір про поділ спадкового майна, згідно якого частка у зазначеному вище будинку переходить позивачу.
ОСОБА_1 звернувся в Тернопільську районну державну нотаріальну контору для оформлення спадщини після смерті батька, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцю.
Відтак, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 2/6 часток житлового будинку АДРЕСА_2 .
Ухвалою судді від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №607/17730/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 02 жовтня 2025 року, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 15/2025, заведену після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , та копію спадкової справи № 82/2018, заведену після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
На виконання протокольної ухвали суду від 02 жовтня 2025 року про витребування копій матеріалів спадкових справ, 15 жовтня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкової справи № 14/2025, заведена після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , та копія спадкової справи № 82/2018, заведена після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
12 листопада 2025 року судом зареєстровано уточнену позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Семененко С. М.. Аналогічного змісту доводи, ним викладені і в позовній заяві, проте прохальна частина (предмет позову) наступного змісту: визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частин житлового будинку АДРЕСА_3 Тернопільської області, в порядку спадкування за законом, після смерті   ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за   ОСОБА_1  право власності на 2/6 частин будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва господарської будівлі: літня кухня «Б, гараж майстерня «Г», хлів «Д», за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У судовому засіданні, яке відбулося 13 листопада 2025 року, суд протокольною ухвалою без оформлення окремого документу закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Семененко С. М. в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав заяву, у якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, уточнені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі. 
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву у якій позов визнає, просить проводити розгляд справи у її відсутності.
Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь–якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, про причини нявки суду не повідомив.
За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23 травня 1968 року в с. Товстолуг, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батько зазначено – ОСОБА_5 , у графі мати – ОСОБА_3 .
Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 08 листопада 2024 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 14 липня 1979 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 13.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 02 грудня 1980 року Відділом ЗАГСУ Тернопільського міськвиконкому, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько зазначено – ОСОБА_4 , у графі мати – ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки, виданої Великогаївською сільською радою, 13 січня 2025 року за №09, станом на 15 квітня 1991 року колгоспний двір за адресою АДРЕСА_1 , рахувався за ОСОБА_5 , членами колгоспного двору були: голова двору – ОСОБА_5 , 1922 року народження; дружина – ОСОБА_3 , 1925 року народження; син – ОСОБА_4 , 1957 року народження; невістка – ОСОБА_2 , 1959 року народження; онук – ОСОБА_1 , 1980 року народження; онук ОСОБА_7 , 1988 року народження.
ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 92 роки, померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4 , виданим 22 вересня 2017 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.
Згідно довідки, виданої Великогаївською сільською радою, 23 січня 2025 року за № 21, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті була зареєстрована і проживала за адресою АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлою ОСОБА_3 на час її смерті були зареєстровані: син – ОСОБА_4 , 1957 року народження; невістка – ОСОБА_2 , 1959 року народження; онук – ОСОБА_1 , 1980 року народження; онук ОСОБА_7 , 1988 року народження.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 67 років, помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 , виданим 23 вересня 2024 року Велигаївською сільською радою Тернопільського району.
Згідно довідки, виданої Великогаївською сільською радою, 20 серпня 2025 року за № 193, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті був зареєстрований і проживав за адресою АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлим ОСОБА_4 на час його смерті були зареєстровані: дружина – ОСОБА_2 , 1959 року народження; син – ОСОБА_1 , 1980 року народження; онук ОСОБА_8 , 2018 року народження.
Зі змісту інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 27 січня 2025 року з вих. № 76, житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований АДРЕСА_1 , зареєстрований за головою колгоспного двору ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 грудня 1990 року на підставі рішення виконкому № 267 від 28 грудня 1990 року та записано 30 грудня 1990 року в реєстрову книгу № 1 за реєстром № 42.
27 січня 2025 року на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 43,4 кв.м., житловою – 30,7 кв. м.
Зі змісту інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 27 січня 2025 року за №77, житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями, загальною площею 43,4 кв.м. (житловою 30,7 кв.м.), належить: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 . Дозвільні документи на проведення реконструкції літньої кухні «Б» та хліва літ «В» під літню кухню літ «Б», на проведення реконструкції хліва літ. «Г» під гараж – майстерню літ «Г» та на будівництво хліва літ. «Д» і вбиральні літ. «Е» замовником не надано.
Згідно Висновку про ринкову вартість майна від 26 серпня 2025 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , становить 101 990,00 грн.
15 жовтня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкової справи № 14/2025, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , та копії спадкової справи № 82/2018, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Із матеріалів цих спадкових справ встановлено, що у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 14/2025 року, після смерті ОСОБА_4 , за заявою дружини ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом, яка успадкувала майно цього спадкодавця разом із сином ОСОБА_1 .
Між спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 16 квітня 2025 року по реєстру № 2-263 було укладено договір про поділ спадщини, відповідно до якого частка житлового будинку в АДРЕСА_1 переходить до ОСОБА_1 .
У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори також заведена спадкова справа за № 82/2018 року, після смерті ОСОБА_3 , за заявою сина ОСОБА_9 про прийняття спадщини за заповітом (в користь цього спадкоємця від імені ОСОБА_3 було складено заповіт па належну їй земельну ділянку). Спадщину за законом прийняв син померлої — ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав за життя.
ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після померлого батька ОСОБА_4 , частка якого належала померлому особисто, а частка - належала його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої він прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що стверджується постановою держаного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л. Г. про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1237/02-31 від 11 серпня 2025 року.
Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.
При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 , були ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , а тому право власності на вказаний будинок належало їм по 1/6 частки кожному.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .
Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За життя сім`я ОСОБА_3 самочинно збудувала літню кухню «Б, гараж майстерня «Г», хлів «Д», за адресою АДРЕСА_1 .
Статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З моменту прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації виникає і право власності на цей об`єкт, яке може бути об`єктом спадкування.
Відповідно до частини третьої статті 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їх спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».
Пленум Верховного Суду України у пункті 7 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.
ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на день її смерті. Отож, ОСОБА_4 успадкував 1/6 частку будинковолодіння за вищевказаною адресою, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_3 особисто, та 1/6 частку будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва господарської будівлі: літня кухня «Б, гараж майстерня «Г», хлів «Д», за адресою АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . 
Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки проживали та були зареєстровані на день смерті зі спадкодавцем. 
Між спадкоємцями Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 16 квітня 2025 року посвідчено по реєстру № 2-263 укладення договору про поділ спадщини, відповідно до якого частка житлового будинку в АДРЕСА_1 , переходить до ОСОБА_1 .
Позивач просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, державної реєстрації права власності на 1/6 частки, яка належала померлому особисто, як члену колгоспного двору; 1/6 частка - належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що разом складає частку – 2/6 (1/6+1/6) частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Отож, у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння за вищевказаною адресою спадкодавцями не проведена (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через відсутність свідоцтва про право власності на це майно, нотаріус відмовила ОСОБА_1 , в оформленні спадкових прав – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.
Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.
ОСОБА_5 був головою колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 грудня 1990 року на підставі рішення виконкому № 267 від 28 грудня 1990 року та записано 30 грудня 1990 року в реєстрову книгу № 1 за реєстром № 42, проте правовстановлюючий документ втрачено. Право ОСОБА_1 на спадкове майно не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. При цьому суд враховує наявність самочинного будівництва господарської будівлі, що описав вище.
Врахувавши встановлені обставини, в сукупності із нормами матеріального права, суд виснував, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання за ним права власності на 2/6 частин житлового будинку АДРЕСА_3 Тернопільської області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на 2/6 часин будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва господарської будівлі: літня кухня «Б, гараж майстерня «Г», хлів «Д», за адресою АДРЕСА_1 .
У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76–78, 83, 206, 258–268, 273, 352–355 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частин житлового будинку АДРЕСА_3 Тернопільської області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частин будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва господарської будівлі: літня кухня «Б, гараж майстерня «Г», хлів «Д», за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України. 
Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ;
Відповідач:  ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .
Головуючий суддя  Герчаківська О. Я.