П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/11567/25	
Головуючий в 1 інстанції Біоносенко В.В.
Дата і місце ухвалення 09.12.2025р., м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Тарновецького І.І.,
суддів: Бойка А.В.,
Шевчук О.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЄВРОДОР" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. у справі №400/11567/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЄВРОДОР" до Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за участю третьої особи Головного управління ДПС у Миколаївській області про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЄВРОДОР" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:
- скасувати постанову Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт коштів божника від 20.08.2025 року;
- скасувати постанову Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2025 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЄВРОДОР" подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції, приймаючи судове рішення у справі не врахував, що згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Враховуючи, що виконавчий лист у справі №400/13729/23 передано податковим органом на виконання з порушенням відповідного строку, вважає, що державний виконавець, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» мав повернути виконавчий документ податковому органу, з підстав пропуску заявником строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 08.09.2022р. Головним управління ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0029090902 про застосування до ТОВ «Компанія Євродор» штрафних санкцій у сумі 1000000,00 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.01.2024р. у справі №400/13729/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2024р. задоволено позов Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Євродор» про стягнення з розрахункових рахунків боржника податкового боргу у сумі 1 000 000,00 грн.
01.10.2024р. Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у адміністративній справі №400/13729/23.
04.02.2025р. державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77070599 про стягнення з розрахункових рахунків боржника податкового боргу у сумі 1 000 000,00 грн.
20.08.2025р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях позивача.
Не погоджуючись із правомірністю зазначених вище постанов, позивач звернувся до суду першої інстанції з відповідним позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зазначив, що 26.03.2022р. розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", доповнено п.10-2, який передбачає, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані позивачем постанови прийняті державним виконавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Згідно п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.01.2024р. у справі №400/13729/23, що набрало законної сили, стягнуто з розрахункових рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Євродор» податковий борг у сумі 1 000 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Відповідно до п. 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закон України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 року №2129-IX, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
З матеріалів справи вбачається, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.01.2024р. у справі №400/13729/23, набрало законної сили 05.09.2024 року, строк пред`явлення виконавчого документа становить три місяці.
При цьому, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№77070599 з виконання вказаного судового рішення прийнята державним виконавцем 04 лютого 2025 року, тобто після набрання чинності Законом №2129-IX від 15.03.2022р.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, тому у спірному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період дії на території України воєнного стану встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22, від 03 серпня 2023 року у справі №420/10415/22.
Отже, оскільки виконавчий лист Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.10.2024р. у справі №400/13729/23, пред`явлено до примусового виконання в період дії на території України воєнного стану, тому відсутні підстави вважати, що його було пред`явлено до примусового виконання з пропуском встановленого строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, з урахуванням зазначеного, державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) правомірно та обґрунтовано, в межах повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2025 року, а також про арешт коштів божника від 20.08.2025 року.
При цьому, судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта з приводу того, що положення п. 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» застосовується тільки щодо осіб пов`язаних з державою-агресором, оскільки наведені вище положення Закону України «Про виконавче провадження» не містять таких правових норм.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЄВРОДОР" залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 р. - без змін.
Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.І. Тарновецький

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук