Номер провадження: 33/813/368/26
Номер справи місцевого суду: 496/1822/25 
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА

16.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 31 липня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 31.07.2025 визнано винним ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 11.12.2025 через підсистему Електронного Суду захисник Рябко О.І. подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що встановлений процесуальний строк для подання апеляційної скарги ОСОБА_2 пропущено, у зв`язку із тим, що в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, повний текст постанови складено 14.08.2025. Останнім днем подачі апеляційної скарги припав на неділю 24.08.2025, тому останнім днем рахується наступний робочий день 25.08.2025. Адвокат Андрешкович О.Д. 21.08.2025 засобами поштового зв`язку було направлено апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, що підтверджується трекінгом поштового відправлення. Натомість, постановою Одеського апеляційного суду від 10.12.2025 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, та судом було зазначено що з апеляційною скаргою адвокат звернувся 26.08.2025. Однак, такий висновок суду є помилковим, оскільки апелянт звернувся до суду з апеляційною скаргою саме 21.08.2025, а не 26.08.2025.
Ознайомившись з зазначеним клопотанням та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та поверненню даної апеляційної скарги особі, яка її подала, з нижченаведених підстав.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Тобто, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.
Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, §55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та № 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).
Із матеріалів справи вбачається, що оскаржена постанова винесена місцевим судом 31.07.2025 та в судовому засіданні за участі адвоката Андрешкова О.Д. було оголошено лише вступну та резолютивну частину. З повного тексту постанови Біляївського районного суду Одеської області вбачається, що повна постанова була складена 14.08.2025.
З огляду на вказане, строк на апеляційне оскарження спливав 24.08.2025, який є вихідним днем. З урахуванням наведеного останнім днем строку на апеляційне оскарження є 25.08.2025.
Відповідно до матеріалів справи, в-перше з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку захисник ОСОБА_1 – адвокат Андрешков О.Д. звернувся 26.08.2025.
Постановою Одеського апеляційного суду від 10.12.2025 відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та повернуто апеляційну скаргу заявникові.
В-друге з апеляційною скаргою захисник Рябко О.І. звернувся 11.12.2025. Апелянт вказував, що його захисником 21.08.2025 засобами поштового зв`язку було направлено до суду першої інстанції апеляційну скаргу та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, а не як помилково зазначив апеляційний суд 26.08.2025.
Однак, з вказаними твердженнями не можливо погодитись з огляду на наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2025 на адресу Біляївського районного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга захисника Рябко О.І., про що свідчить штамп суду. Будь-яких відомостей про надсилання вказаної апеляційної скарги засобами поштового зв`язку матеріали справи не містять. 
Крім того, наданий на підтвердження клопотання про поновлення строку трекінг відправлення із сайту Укрпошта (№6504800158010), апеляційним судом не приймається, оскільки з вказаного не можливо встановити, що саме було відправлено. 
Суд зазначає, що правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, а саме абзацом 27 пункту 2 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.
Тому, на підтвердження направлення відповідної заяви з додатками обов`язково мають додаватися описи вкладення, чеки (квитанції) поштового відділення, що підтверджують факт оплати відправником та надання відділенням зв`язку послуг з пересилання листів з описом вкладення.
За змістом пункту 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. 
Із наведених норм убачається, що належним доказом направлення заяв та доданих до неї документів є бланк опису вкладення з номером поштового відправлення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фіскальним чеком/квитанцією про відправлення. Тобто належним доказом надіслання документів є оригінал опису вкладення відправленої поштової кореспонденції, в якому перелічені всі документи, які надсилаються одержувачу та який засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи, а саме оригінал поштової квитанції (чеку).
Відповідно, якщо заяви надіслано поштою, то документом, який підтверджує надсилання, є фіскальний чек поштового відділення, опис вкладення у цінний лист. 
Опис вкладення та квитанцію про оплату поштових послуг апелянтом не було долучено до матеріалів справи.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах підтвердження відправлення 21.08.2025 апеляційної скарги на адресу суду.
Отже, апелянтом не було надано доказів на підтвердження неможливості звернення до суду із апеляційною скаргою в строки передбачені ст. 294 КУпАП, отже апеляційна скарга ОСОБА_1 подана із порушенням десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Проте, ставлячи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, апелянт не вказує про існування у нього поважних причин пропуску строку, з наданням відповідних доказів, а відтак суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити відповідні причини пропуску строку на предмет поважності з подальшою оцінкою.
Апеляційний суд звертає увагу, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Як вбачається з аналізу рішень ЄСПЛ, він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
При цьому, з практики ЄСПЛ виходить, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами, апеляційний суд констатує, що апелянт в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не надав доказів поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, для можливості їх перевірки апеляційним судом з наданням відповідної оцінки.
За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи клопотання апелянта про наявність у нього поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Враховуючи наведені обставини у всій сукупності, суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, тому скарга підлягає поверненню апелянту.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 31 липня 2025 року відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 31 липня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - повернути особі, яка її подала.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Є.С. Сєвєрова