Справа № 333/11391/25
Провадження № 2-а/333/26/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Запоріжжя 

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до інформації, наявної у застосунку «Резерв+», позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Станом на 25.11.2025 року в зазначеному застосунку зафіксовано наявність з боку позивача порушення правил військового обліку з 07.07.2025 року із зазначенням причини такого порушення: «не прибули за повісткою до ТЦК та СП».
З урахуванням наведених у застосунку «Резерв+» відомостей вбачалося, що тримісячний строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначений статтею 38 КУпАП, сплив. Зокрема, у зазначеному застосунку було відображено дату виявлення ймовірного адміністративного правопорушення — 07.07.2025 року, що виключало можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності після 07.10.2025 року.
Очікуючи суворого дотримання відповідачем вимог статті 19 Конституції України, а також приписів статей 38 та 247 КУпАП, позивач через застосунок «Резерв+» подав заяву про те, що він не заперечує факт допущеного порушення та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Позивач був переконаний, що за таких обставин відповідач, розглядаючи справу, був зобов`язаний ухвалити постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 247 КУпАП.
Водночас, 25.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 складено постанову №R216542, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
При цьому, з порушенням вимог ч.ч. 1,2 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, а саме: не зазначено дату складення повістки, дату її вручення позивачу, а також інші фактичні дані, які могли б свідчити про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення. Відсутність таких відомостей унеможливлює встановлення юридичного складу адміністративного правопорушення та, відповідно, притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Наведений у постанові опис обставин не дає можливості кваліфікувати дії позивача як адміністративне правопорушення у розумінні статті 9 КУпАП, що є істотним порушенням його прав та законних інтересів.
Наявний опис обставин в оскаржуваній постанові унеможливлює кваліфікувати дії позивача, під визначене ст. 9 КУпАП поняття адміністративного правопорушення, що є істотним порушенням його права.
На підставі викладеного, позивач просив постанову №R216542 від 25.11.2025 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою суду від 10.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

23.12.2025 року до суду від представника відповідача Петренко О.С., через систему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що 17.06.2025 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку було направлено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 27.06.2025 року о 14:00 год., з метою уточнення облікових даних, що підтверджується інформацією та документами, отриманими від поштового оператора. 
У зазначену дату та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 не прибув, про причини неявки не повідомив та доказів поважності причин неявки не надав.
У зв`язку з цим відповідачем було направлено електронне звернення до відділу поліції про доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП.
24.11.2025 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній зазначив, що не оспорює допущеного правопорушення та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
25.11.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , було винесено постанову № R216542 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Посилаючись на викладене, відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1  не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав відзив на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
За приписами ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що 17.06.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 засобами поштового зв`язку направлено ОСОБА_1 (за адресою його проживання) повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 27.06.2025 року о 14:00 год., з метою уточнення облікових даних.
Зазначене поштове відправлення було повернуто відповідачу без вручення адресату, з причини: адресат відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, 07.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до Національної поліції з повідомленням про неприбуття ОСОБА_1 за повісткою до ТЦК та СП, у зв`язку з чим останнього оголошено в розшук.
24.11.2025 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста ОСОБА_1 звернувся до  ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою, в якій повідомив, що не заперечує факт допущеного правопорушення та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
25.11.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 винесено постанову №R216542 у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Згідно з постановою суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягає в тому, що за результатами перевірки відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що  ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Дії ОСОБА_1 у мотивувальній частині постанови кваліфіковано за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
На розгляді справи ОСОБА_1 присутнім не був.

Відповідно до положень абзацу 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Згідно з п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 (надалі – Порядок), за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках.

Згідно з пп. 2 п. 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:
?день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
?день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
?день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до абз. 12, 13 ч. 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частинами 1, 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд вважає, що в силу вищевказаних норм позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 за повісткою від 17.06.2026 року (оскільки він вважається належним чином повідомленим про його виклик, а також відсутні поважні причин його неприбуття), чого ним зроблено не було, та у зв`язку з чим, він допустив порушення ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Тобто, за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.
Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 27.06.2025 року. 
07.07.2025 року ОСОБА_1 оголошено в розшук у зв`язку з неприбуттям за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, датою вчинення правопорушення є 27.06.2025 року, коли позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а датою виявлення правопорушення є - не пізніше 07.07.2025 року, що підтверджується скріншотом із застосунку «Резерв +» та не заперечується відповідачем.
Проте, постанову №R216542 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП було винесено лише 25.11.2025 року, тобто після закінчення строку накладення адміністративного стягнення, встановленого статтею 38 КУпАП.

Так, дійсно, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою, у якій повідомив, що не заперечує факт допущеного правопорушення та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Водночас, відповідно до частини другої статті 279?9 КУпАП, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, у разі отримання позивачем відповідної заяви про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_5 були зобов`язані протягом трьох днів перевірити викладені фактичні дані та винести постанову по справі з дотриманням строків і вимог КУпАП.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, неналежне дотримання строків та процедур, передбачених КУпАП, порушує права позивача та є підставою для скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження за статтею 247 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь позивача судові витрати в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 38, 210-1, 247, 268, 283, 288, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 139, 241-246, 255, 286 КАС України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову №R216542 від 25.11.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1  про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. – закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Копію рішення направити учасникам справи.
Повний текст рішення складено 14.01.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя         Р.С.Холод