Справа №295/13712/25
Категорія 357
1-кп/295/206/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025060600001334 від 21.08.2025, про обвинувачення
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, маючого середню освіту, неодруженого, неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.09.2022 у справі № 296/4764/22, яка набрала законної сили 20.09.2022, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 298 КУпАП судові рішення, яким є постанова судді про накладення адміністративного стягнення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.
Крім того ОСОБА_5 23.10.2022 о 15 год. 55 хв. у м. Житомирі по пров. Зручному, 7, керував транспортним засобом «Viper», без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП. Про наявність рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07.09.2022, яким ОСОБА_5 позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік, працівниками УПП в Житомирській області повідомлено останнього. 
Так, Постановою судді Богунського районного суду м. Житомир від 01.02.2023 у справі № 295/11147/22, яка набрала законної сили 14.02.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.
Однак ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність постанов суду, які набрали законної сили та будучи ознайомлений із ними, з метою їх невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення наведених вимог законодавства України, керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.
Так, 03.08.2023 о 22 год. 56 хв. за адресою м. Житомир, вул. Домбровського, 104, керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, не маючи права керувати таким транспортним засобом та будучи позбавленим права керування транспортними засобами. 
Крім цього, 05.08.2023 о 17 год. 45 хв. за адресою м. Житомир, пров. 3-й Крошенський, 14 «А» керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, не маючи права керувати таким транспортним засобом та будучи позбавленим права керування транспортними засобами. 
В подальшому, постановою Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2023 у справі № 296/10734/23, яка набрала законної сили 03.10.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років та постановою Богунського районного суду м. Житомир від 23.08.2023 у справі № 295/10929/23, яка набрала законної сили 05.09.2023 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Однак ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, які набрали законної сили та, будучи ознайомленим з ними, з метою їх невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення наведених вимог законодавства України, керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування.
Так, 29.02.2024 о 19 год. 20 хв. ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Київській, 83 у м. Житомирі, здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Cruiser Prado 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , із ознаками алкогольного сп`яніння, не маючи права керувати таким транспортним засобом та будучи позбавленим права керування транспортними засобами. 
В подальшому постановою Богунського районного суду м. Житомир від 18.03.2024 у справі № 295/3603/24, яка набрала законної сили 29.03.2024, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.
Крім цього, 13.04.2024 о 15 год. 06 хв. за адресою: м. Житомир, вул. Бориса Тена, поблизу будинку № 53-А, керував транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, не маючи права керувати таким транспортним засобом та будучи позбавленим права керування транспортними засобами. 
В подальшому постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11.06.2024 у справі № 295/3910/24, яка набрала законної сили, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.
Крім того, 19.07.2025 о 22 год. 06 хв. у м. Житомирі по вул. Східна, 75/3, ОСОБА_5 керував транспортним засобом ГАЗ 2705, державний номерний знак НОМЕР_3 , не маючи права керувати таким транспортним засобом та будучи позбавленим права керування транспортними засобами, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 17.08.2025 близько 08 год. 30 хв. за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 93, працівниками патрульної поліції було зупинено автомобіль ГАЗ 2707, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , який позбавлений права керування транспортними засобами та умисно не виконує рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що зробив для себе належні висновки та зобов`язався не допускати у подальшому протиправних дій.
Показання обвинуваченого послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, які ним не оспорювались, добровільності та істинності його позиції.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловила думку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, запропонувала обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують особу ОСОБА_5 та матеріалів, що стосуються процесуальних витрат і речових доказів.
Обвинувачений підтримав думку прокурора щодо запропонованого порядку дослідження доказів.
Зважаючи на те, що фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів і матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_5 , стосуються речових доказів.
При цьому, суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши надані сторонами письмові документи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує його діяння за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисні дії, що виразились в умисному невиконанні постанови суду, яка набрала законної сили.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями статей 65 - 67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у п. п. 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином проти правосуддя, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працює, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Зважаючи на сукупність усіх обставин і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, враховуючи позицію державного обвинувача, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, у виді позбавлення волі.
При цьому, призначення покарання у вигляді штрафу суд вважає недоцільним, зважаючи на те, що обвинувачений офіційно непрацевлаштований.
Разом із цим, зважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, відомості про особу обвинуваченого, його критичне ставлення до вчиненого, суд погоджується із позицією прокурора та вважає, що обвинувачений не є суспільно небезпечним, його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Арешт на майно не накладався. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Підстав для обрання запобіжного заходу у даному провадженні суд не вбачає.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 382 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_5  від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, у разі працевлаштування - роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речовий доказ - диск DVD-R із відеозаписами - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ст. 165 Кримінально - виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя