Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року       м. Рівне

Справа № 569/25081/25
Провадження № 33/4815/180/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2025 року о 17 год. 45 хв. в м. Рівне на вул. Біла, 35 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці вчинення ДТП за допомогою газоаналізатора Drager 6810, що підтверджується тестом, чим порушив п.2,9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду в частині позбавлення водійський прав на підставі п.п.1, 3 ст.34 КУпАП.
Зазначає, що рішення у справі № 569/25081/25 не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, оскільки його не було належним чином повідомлено про дату та час судового засідання, що призвело до його відсутності під час розгляду справи та порушення права на участь у судовому процесі. Вказує, що інформація про ухвалене судове рішення відсутня на офіційному порталі судових рішень, а статус справи відображається як «призначено склад суду», що свідчить про відсутність фактичного судового розгляду та ставить під сумнів законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.
Доводить, що судом не було враховано обставини, які характеризують його особу, зокрема те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи та єдиним годувальником сім`ї, має на утриманні дружину та неповнолітнього сина, який потребує супроводу в умовах інклюзивного навчання, а також перебуває у складному матеріальному та морально-психологічному становищі, спричиненому звільненням з роботи та конфліктом із роботодавцем у день дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що за наявності наведених обставин його щире каяття та усвідомлення протиправності вчиненого, а також з урахуванням соціальних наслідків застосування додаткового стягнення, позбавлення права керування транспортними засобами є надмірно суворим, у зв`язку з чим існують підстави для пом`якшення покарання в цій частині, оскільки наявність водійських прав є необхідною для забезпечення сім`ї, виконання професійних обов`язків та реалізації індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю. 
Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Постанова місцевого суду в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не оскаржується, а тому апеляційний суд не наводить доказів на підтвердження таких висновків суду першої інстанції.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння встановлено законодавцем у безальтернативному вигляді та передбачає одночасне застосування штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Отже, суд не наділений дискреційними повноваженнями щодо виключення або пом`якшення додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Покликання на положення п.п.1, 3 ст.34 КУпАП та наявність обставин, що пом`якшують відповідальність не можуть бути підставою для непризначення додаткового стягнення, оскільки такі обставини можуть враховуватися судом лише у межах санкції статті, яка інкримінується особі, однак не дають підстав для відступу від імперативних вимог закону у випадку, коли санкція є безальтернативною.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення про розгляд справи та відсутності інформації про судове рішення на офіційному порталі судової влади України самі по собі не спростовують законності та обґрунтованості призначеного адміністративного стягнення, з огляду на те, що постанова суду першої інстанції в частині встановлення вини ОСОБА_1 не оскаржується, а матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про істотні порушення норм процесуального права, що унеможливили ухвалення законного рішення.
Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах і спосіб, прямо передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. 
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст.ст.33, 38 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 , попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст.23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович