ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/9784/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у письмову провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Заньковецької Марії, буд. 10, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88018, код ЄДРПОУ 35045459) про визнання протиправною та скасування постанови, - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги Максима Ростиславовича про відкриття виконавчого провадження №76001554 від 10.09.2024 року.
Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження №76001554 від 10.09.2024 року, позивач зазначив, що відповідачем відкрито спірне виконавче провадження всупереч закінченню строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановленого частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження». Так, всупереч вимогам п.2, ч.4, статті 4 Закону №1404-VIII та наявності у державного виконавця прямого обов`язку повернути виконавчий лист №0740/847/18 від 09.01.2019 року без прийняття до виконання, останній все-таки відкрив виконавче провадження в результаті чого із ОСОБА_1 безпідставно стягується 462 143, 81 грн. Враховуючи вищевказане порушення вважає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №76001554 від 10.09.2024 року підлягає скасуванню, оскільки вимогам законності така не відповідає.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а також витребувано матеріали виконавчого провадження.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та надано достатній строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
На підставі цієї норми, суд розцінює неподання відповідачем відзиву, як визнання ним позову.
Стосовно неподання відповідачем витребуваних ухвалою суду документів, суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З огляду на ненадання відповідачем витребуваних документів, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 у справі № 0740/847/18 стягнуто з розрахункових рахунків фізичної особи ОСОБА_1 кошти у сумі 462143,81 грн.
Рішення набрало законної сили 03 січня 2019 року.
09 січня 2019 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №0740/847/18/ 2018 про стягнення з розрахункових рахунків фізичної особи ОСОБА_1 коштів у сумі 462143,81 грн. Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання - до 03 квітня 2019 року.
Постановою головного державного виконавця Сухан М.М. Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 12 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження №58350460 за виконавчим листом №0740/847/18/ 2018 від 09.01.2019. 
Постановою головного державного виконавця Сухан М.М. Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 30 червня 2020 року було повернуто виконавчий документ стягувачу через відсутність у боржника майна, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Постановою заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжегою М.Р. від 10 вересня 2024 року відкрито виконавче провадження №76001554 згідно виконавчого листа №0740/847/18/ 2018 від 09.01.2019 про стягнення з розрахункових рахунків фізичної особи ОСОБА_1 коштів у сумі 462143,81 грн. 
Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2020 №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №1404-VІІІ).
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до підпункту 1 частини 1статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа.
Відповідно до частини 1статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Згідно з частин 1 та 2 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Частинами 4, 5, 6 статті 12 Закону №1404-VIII встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. 
Відповідно до частин 1, 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно частин 1 та 5 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Отже, з наведених норм вбачається, що одним із видів виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню, є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, які набрали законної сили. Строк пред`явлення такого виконавчого документа до виконання (у випадку коли стягувачем є держава або державний орган) становить три місяці з наступного дня після набрання ним законної сили, який може бути поновлено за відповідною заявою судом який розглядав справу як суд першої інстанції. За відсутності підстав, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VІІІ, виконавець повинен відкрити виконавче провадження. При цьому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору у визначеному законом розмірі, за умови відсутності вичерпних підстав, при наявності яких виконавчий збір не стягується.
Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 у справі № 0740/847/18, яке набрало законної сили 03.01.2019, стягнуто з розрахункових рахунків фізичної особи ОСОБА_1 кошти у сумі 462143,81 грн.
09 січня 2019 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №0740/847/18/ 2018 про стягнення з розрахункових рахунків фізичної особи ОСОБА_1 коштів у сумі 462143,81 грн. Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання - до 03 квітня 2019 року.
Постановою головного державного виконавця Сухан М.М. Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 12 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження №58350460 за виконавчим листом №0740/847/18/ 2018 від 09.01.2019. 
При цьому постановою головного державного виконавця Сухан М.М. Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 30 червня 2020 року ВП №58350460 було повернуто виконавчий документ стягувачу через відсутність у боржника майна, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Суд вкотре наголошує, що виконавчий документ, стягувачем за яким є держава або державний орган, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили. При цьому, пред`явлення виконавчого документа до виконання з пропуском відповідного строку є підставою для повернення державним виконавцем такого виконавчого документу без прийняття до виконання.
Отже, судом встановлено факт переривання строку пред`явлення виконавчого листа №0740/847/18 від 09.01.2019 року до виконання у зв`язку з пред`явленням стягувачем виконавчого документу до виконання 11.02.2019 та поверненням виконавчого документу стягувачу 30.06.2020 у виконавчому провадженні №58350460. Саме з вказаної дати знову розпочався відлік трьохмісячного строку пред`явлення вказаного виконавчого документу до виконання. 
Останнім днем пред`явлення виконавчого листа №0740/847/18 від 09.01.2019 року до виконання, враховуючи встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, є 30 вересня 2020 року. 
Натомість з матеріалів справи вбачається, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист №0740/847/18 від 09.01.2019 року до виконання тільки 09.09.2024, згідно якого в подальшому постановою заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжегою М.Р. від 10 вересня 2024 року відкрито виконавче провадження №76001554.
При цьому у матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення стягувача із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа №0740/847/18 від 09.01.2019 року до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, та поновлення такого строку.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що Закарпатським окружним адміністративним судом жодної відстрочки або розстрочки виконання рішення, на підставі якого і було видано виконавчий лист №0740/847/18 не надавалось, а із аналізу інформації наявної в Автоматизованій системі виконавчих проваджень вбачається, що як в матеріалах виконавчого провадження №58350460, так і в матеріалах провадження №76001554 відсутні будь-які докази, які би підтверджували факт переривання строку пред`явлення виконавчого листа №0740/847/18 від 09.01.2019 року до виконання за період з 30.06.2020 року до 09.09.2024 року. 
Суд також враховує, що 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діяв на час повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання 09.09.2024.
Законом України «Про внесення зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності 26 березня 2022 року, Розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено пунктом 10-2, яким, зокрема, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
До таких строків, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Однак, суд вказує, що в даному випадку строк пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, а саме: виконавчого листа №0740/847/18 від 09.01.2019 року, закінчився 30 вересня 2020 року, тобто ще до початку введення воєнного стану на території України та прийняття Закону України «Про внесення зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, а отже, положення щодо переривання строків не підлягають застосуванню в даній справі.
Таким чином, за встановлених обставин державний виконавець повинен був винести постанову про повернення стягувачу виконавчого документа, строк пред`явлення до виконання якого був пропущений, а тому відкривши виконавче провадження державний виконавець діяв не у спосіб, визначений законодавством, як наслідок оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження слід визнати протиправною та скасувати.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
В спірних правовідносинах відповідач, всупереч своєму процесуальному обов`язку, не довів правомірність своїх дій та винесеного рішення.
Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн., сплачений згідно з квитанцією.
Керуючись статтями 90, 139, 242-246, 271, 287 КАС України, суд –

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Заньковецької Марії, буд. 10, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88018, код ЄДРПОУ 35045459) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М.Р. від 10 вересня 2024 року про відкриття виконавчого провадження №76001554.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Заньковецької Марії, буд. 10, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88018, код ЄДРПОУ 35045459) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.). 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	М.М. Луцович