П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/34105/25	

Перша інстанція: суддя Марин П.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року, якою повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И Л А :

09 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в період з 19 липня 2022 року по 05 листопада 2022 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 05 листопада 2022 року, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 року позовну заяву залишено без руху через пропуск строку звернення до суду та для усунення недоліків 10 днів з дня отримання копії ухвали, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та надання доказів поважності причин його пропуску.
27.10.2025 року позивач подав заяву про поновлення процесуального строку, в якій зазначено, що позивач не був обізнаний про порушення свого права та не мав підстав сумніватись у добросовісності відповідача при розрахунку грошового забезпечення. Про порушення права дізнався 08.07.2025 року з отриманої відповіді на адвокатський запит.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу без розгляду.
Не погодившись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Зокрема, апелянт вказує, що відповідно до висновків Верховного Суду, початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося 08.07.2025 року, після отримання відповіді на адвокатський запит (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Оскільки позивач під час отримання грошового забезпечення та на момент звільнення зі служби не знав, який розмір прожиткового мінімуму був застосований при розрахунку грошового забезпечення та інших належних йому виплат, він має право на поновлення строку звернення до суду.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечував проти ї задоволення та просив залишити в силі оскаржувану ухвалу суду першої інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції визнав необґрунтованими та безпідставними доводи позивача щодо необізнаності про порушення його прав. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту).
Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України. Станом на час звернення до суду з цим позовом, частина 1 ст.233 КЗпП України визначала, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що предметом позовної заяви є протиправність нарахування грошового забезпечення, а також грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії за період з 19 липня 2022 року по 05 листопада 2022 року.
Матеріали справи не місять жодних доказів, які б свідчили, що про порушення свого права позивач дізнався до 08.07.2025 року, тобто до отримання відповіді на адвокатський запит (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Крім того, Конституційний Суд України 11 грудня 2025 року розглянув справу за конституційним поданням Верховного Суду про конституційність частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України та ухвалила рішення №1-р/2025.
Дослідивши питання, порушені в конституційному поданні, Суд виснував, що оспорюваний припис Кодексу в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат є таким, що не відповідає Конституції України. Суд зазначив, що встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат суперечить Конституції України, оскільки призводить до фактичного звуження змісту та обсягу конституційних прав, гарантованих статтями 43 і 55 Конституції України, порушує гарантії своєчасного одержання винагороди за працю та позбавляє працівника реальної можливості ефективно реалізувати право на судовий захист, що суперечить частині першій статті 8, частині сьомій статті 43, частині першій статті 55 Конституції України.
Враховуючи вищевикладене та з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2025 від 11.12.2025 року у справі №1-7/2024(337/24), колегія суддів дійшла висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду з цими позовними вимогами.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково повернув без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 з підстав пропуску ним строку звернення до суду, оскільки позивачем строк звернення до суду з цим позовом не пропущений.
У відповідності до приписів ч.1,ч.4 п.1 ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи що, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки останнім строк звернення до суду з цим позовом не пропущений, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направляється до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.308,311,312,320,322,325,328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року -скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія 
Суддя: К.В.Кравченко