ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/6267/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційною скаргою Комунального закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради" на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року в адміністративній справі №340/6267/24 за позовом Керівника Голованівської окружної прокуратури, в особі Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області до Комунального закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради", Кіровоградської обласної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Керівник Голованівської окружної прокуратури в інтересах Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради", Кіровоградської обласної ради, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Комунального закладу «Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради» та Кіровоградської обласної ради щодо не приведення захисної споруди №41689, що знаходиться за адресою: вул. Миколи Лемика, 2, смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, у належний технічний стан повної готовності до укриття населення;
- зобов`язати Комунальний заклад «Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради» та Кіровоградську обласну раду привести захисну споруду №41689, що знаходиться за адресою: вул. Миколи Лемика, 2, смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, у стан повної готовності, з метою використання її за призначенням, у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року задоволено частково позовні вимоги., а саме суд:
Визнав протиправною бездіяльність Комунального закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради" у вигляді не приведення захисної споруди №41689, що знаходиться за адресою: вул. Миколи Лемика, 2, смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області у належний технічний стан готовності до укриття населення.
Зобов`язав Комунальний заклад "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради" (ЄДРПОУ 02544997) привести захисну споруду №41689, що знаходиться за адресою: вул. Миколи Лемика, 2, смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, у стан готовності з метою використання її за призначенням, у відповідності до “Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту”, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09.07.2018 р.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.
Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення яким позов залишити без розгляду повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що встановлюючи фактичні обставини у даній справі суд зобов`язаний був підтвердити або спростувати позицію Кіровоградської обласної ради з приводу того, що у будівлі (за адресою: смт. Голованівськ, вул. Миколи Лемика (Маяковського), 2) відсутні будь які захисні споруди. Вказані твердження Кіровоградської обласної ради підтверджуються наданими письмовими доказами, а саме: технічний паспорт будівлі не містить відомостей про межі захисної споруди (червоного кольору завтовшки 0,5 міліметра). В акті приймання-передачі майна відсутня навіть згадка про існування будь яких захисних споруд в будівлях, що передаються.
За таких встановлених обставин слід прийти до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із відсутністю предмета спору.
Також зазначає, що з огляду на зміст норм права балансоутримувач при здійсненні утримання фонду захисних споруд виступає виконавцем. 
Водночас, обов`язок щодо фінансового або матеріального забезпечення таких робіт на балансоутримувача ані нормами Кодексу цивільного захисту України, ані положеннями Порядку № 138 не покладено.
Крім того, законодавством передбачено при застосуванні ст. 17-1 Кодексу цивільного захисту України право ДСНС, як суб`єкта владних повноважень, на звернення до суду виключно з позовами про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд тощо та з інших підстав, визначених законом (пункт 48 Кодексу цивільного захисту України).
Разом з цим, прокурором у позовній заяві не наведено закону, який би визначав право звернення органів ДСНС до суду з позовом про зобов`язання підконтрольної установи вжити заходи щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту.
Кодекс цивільного захисту населення України та інший Закон України не передбачає повноважень ГУ ДСНС на звернення до суду із заявленими позовними вимогами у якості позивача.
Враховуючи вищенаведені слід констатувати той факт, що прокурором у цій позовній заяві визначено органи, в особі яких він звернувся до суду з цим позовом (та які є позивачами), які не мають права на звернення до суду з ним.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03.08.2023 року у справі №260/4120/22, від 11.08.2023 року у справі №560/10015/22, від 29.08.2023 року у справі №160/9125/22, від 05.09.2023 року у справі № 260/4044/22, від 21.02.2024 року у справі № 580/4578/22, від 14.11.2024 року у справі № 160/14510/22.
Від прокурора надійшов відзив на скаргу в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 17-1, ч. 15 ст. 32, Кодексу цивільного захисту Укряїни, п. 12 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд з фонду та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138, пунктів 1, 4, 7 Положення № 1052, пунктів 1, 3, 4 Положення — ГУ ДСНС України у Кіровоградській області є органом, який уповноважений діяти від імені держави у сфері цивільного захисту населення, невід`ємною частиною якого є здійснення контролю за станом належного утримання захисних споруд цивільного захисту, їх готовністю до використання за призначенням, оскільки останні є важливим елементом національної безпеки України та необхідною складовою її обороноздатності.
У даній справі прокурором визначено позивачем - ГУ ДСНС України у Кіровоградській області, на яке покладено обов`язок забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільного захисту, обгрунтування чого викладені у позовній заяві з посиланням на норми законодавства, практику Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду у подібних відносинах.
Крім того, позовні вимоги прокурора спрямовані на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, на забезпечення захисту цивільного (мирного) населення, особливо у питаннях підтримання та належного функціонування системи колективних засобів захисту, якими с захисні споруди, призначені для збереження життя та здоров`я людей у разі активних військових дій на території Вільшанської територіальної громади.
Верховним Судом неодноразово висловлювалася позиція щодо можливості звернення прокурора до адміністративного суду в аналогічних правовідносинах в інтересах держави в особі органів ДСНС України з позовами про зобов`язання балансоутримувача привести захисну споруду цивільного захисту у готовність до використання.
Крім того, в обгрунтування підстав представництва інтересів держави в особі уповноваженого органу — ГУ ДСНС у Кіровоградській області, прокурором ураховано правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену у постанові від 03.10.2018 у справі № 826/12192/16 та постанові від 25.07.2019 у справі № 820/5164/15 у подібних правовідносинах.
Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перших кроків дерегуляції бізнесу шляхом страхування цивільної відповідальності» від 06.10.2022 № 2655 (набрав чинності 29.10.2022) до п. 48 ч. 2 ст. 17-1 Кодексу цивільного захисту України внесено зміни й передбачено, зокрема, право центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту та його територіальних органів, у т.ч. ГУ ДСНС України у Кіровоградській області, звертатися до адміністративного суду з інших підстав, визначених законом.
Тобто, законодавцем розширено повноваження органів Державної служби з надзвичайних ситуацій на звернення до адміністративного суду та закріплено, окрім чітко визначених у п. 48 ч. 2 ст. 17-1 Кодексу цивільного захисту України підстав та способів захисту, право на звернення з позовами з інших підстав, із використанням всього можливого арсеналу способів такого захисту.
Таким чином, враховуючи вищенаведені положення Кодексу цивільного захисту України, а також висновки Верховного Суду у вищенаведених справах, прокурором вірно визначено позивачем у цій справі - ГУ ДСНС у Кіровоградській області.
Від Кіровоградської обласної ради надійшов відзив на скаргу, в якому вважало правильною позицію комунального закладу про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.
В обґрунтування зазначає, що у пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України наголошено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді лише у виключних випадках.
Тобто прокурор може звертатися в інтересах держави, в особі визначеного ним суб`єкта владних повноважень, в особливих, поодиноких ситуаціях, як виняток із загальних правил. У кожному такому виключному випадку прокурор повинен довести, що на момент звернення до суду із позовом суб`єкт владних повноважень, в інтересах якого звертається прокурор, не міг зробити це самостійно.
З матеріалів справи вбачається, що звернення прокуратури до суду із цим позовом в інтересах держави обґрунтовано бездіяльністю ГУ ДСНС у Кіровоградській області, яка полягає у невжитті зазначеними суб`єктами владних повноважень належних заходів щодо зобов`язання балансоутримувача відповідної захисної споруди привести її у стан готовності до використання. За змістом позовної заяви, зазначений суб`єкт, який, на переконання прокурора, має повноваження звернутися до суду із цим позовом та бути позивачем в цій справі, не виконує своїх функцій та, відповідно, не здійснює захист інтересів держави, а тому з вказаним позовом звертається саме прокурор в інтересах зазначеної особи як позивача у цій справі.
У контексті наведеного першочергового значення набуває питання, чи наділені ГУ ДСНС у Кіровоградській області належним обсягом компетенції, що дозволяє йому набути статусу позивача у цій справі.
Аналіз чинних законодавчих положень щодо обсягу повноважень ДСНС дає змогу дійти висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив ДСНС правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та відповідно правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд.
Такі висновки викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду.
Отже ДСНС, як суб`єкт владних повноважень, при застосуванні своєї компетенції, має право на звернення до суду виключно з підстав, визначених законом, натомість ні положеннями Кодексу цивільного захисту України, ні іншими законами України не встановлено додаткових підстав для звернення Державної служби України з надзвичайних ситуацій та її територіальних органів до адміністративного суду з питань щодо належного виконання нею своїх повноважень, окрім тих, які визначені законом.
На підставі наведених вище законодавчих норм слід констатувати, що оскільки законом не передбачено повноважень ГУ ДСНС у Кіровоградській області на звернення до суду із заявленими позовними вимогами, цей орган не може бути позивачем у цій справі.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №713-р передано цілісні майнові комплекси державних закладів професійної освіти у власність територіальних громад, зокрема, Професійно-технічне училище №38 смт Голованівськ (код ЄДРПОУ 02544997) (а.с.166-167).
Відповідно до акту приймання-передачі від 02.06.2022 комісія у складі представників Кіровоградської обласної ради, Кіровоградської обласної держаної адміністрації, Професійно-технічного училища №38 та Міністерства освіти і науки України засвідчила факт передачі Кіровоградській обласній раді об`єкта цілісного майнового комплексу, що розташований за адресою: вул. Маяковського, 2 (зараз Миколи Лемика), смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області (а.с.151-160). До складу цілісного майнового комплексу в ходила будівля гуртожитку (а.с.165).
Рішенням чотирнадцятої сесії восьмого скликання Кіровоградської обласної ради від 21.12.2022 №305 прийнято у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Кіровоградської області, в особі Кіровоградської обласної ради, юридичну особу публічного права - професійно-технічне училище № 38 смт Голованівськ (код згідно з ЄДРПОУ 02544997), вирішено вважати власником професійно-технічного училища № 38 смт Голованівськ (код згідно з СДРПОУ 02544997) Кіровоградську обласну раду.
Пунктом 3 вказаного рішення припинено юридичну особу - професійно-технічне училище № 38 смт Голованівськ (код згідно з ЄДРПОУ 02544997) шляхом перетворення у комунальний заклад "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради" (а.с.59).
Рішенням двадцять другої сесії восьмого скликання Кіровоградської обласної ради від 14.06.2024 №455 внесено зміни в рішенням чотирнадцятої сесії восьмого скликання Кіровоградської обласної ради від 21.12.2022 №305, а саме - додано пункт 7 наступного змісту:
« 7. Закріпити на праві оперативного управління за комунальним закладом Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради» нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, слищ і міст Кіровоградської області згідно з переліком, що додається». Пункт 7 рішення вважати відповідно пунктом 8 (а.с.61).
Відповідно до додатку до рішення двадцять другої сесії восьмого скликання Кіровоградської обласної ради від 14.06.2024 року №455, будівля гуртожитку включена до переліку нерухомого майна, що закріплене за комунальним закладом Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради (а.с.62).
Відповідно до паспорту захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №41689, складеного представником організації, що експлуатує захисну споруду - директором Комунального закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради", та представником підрозділу з питань цивільного захисту, який утворено у складі Ради Міністрів АРК, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, головним спеціалістом відділу економіки, АПК та інвестицій, цивільного захисту, правопорядку, безпеки, боротьби з корупцією, захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №41689, що знаходиться за адресою: вул. Миколи Лемика, 2, смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, належить Комунальному закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради", загальною площею 252,28 кв.м., загальним об`ємом 435,32 куб.м, вбудована у будівлю гуртожитку з 5 поверхів, тобто є його частиною (а.с.42-43).
03 травня 2024 року проведено оцінку стану готовності захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №41689, що знаходиться за адресою: вул. Миколи Лемика, 2, смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, про що складено відповідний акт. За висновком комісії - захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №41689 - обмежено готова до використання за призначенням (відсутня вентиляція) (а.с.32-39).
Керівник Голованівської окружної прокуратури звернувся до Голованівського РУ ГУ ДСНС України в Кіровоградській області з листом від 14.08.2024 р. №54/02-4536ВИХ-24 про надання інформації по території Голованівського району щодо захисних укриттів закладів освіти (дошкільна, шкільна та позашкільна) які перебувають у стані обмеженої готовності, з наданням належним чином завірених копій документів (акти обстежень, акти оцінки, облікові картки, паспорти, тощо) (а.с.27-29).
20 серпня 2024 року проведено оцінку стану готовності захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №41689, що знаходиться за адресою: вул. Миколи Лемика, 2, смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, про що складено відповідний акт. За висновком комісії - захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №41689 - обмежено готова до використання за призначенням (відсутня вентиляція) (а.с.50-57).
Листами від 02.09.2024 р., від 03.09.2024 р. та від 09.09.2024 р. Голованівське РУ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області надало інформацію та акти оцінки готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №41689 від 03.05.2024 р. та від 20.08.2024 р., в яких вказано, що проведено оцінку стану готовності протирадіаційного укриття №41689, розташованого за адресою: вул.Миколи Лемика, 2 в смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, що належить та перебуває на балансі Комунального закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради" (а.с.30-39, 48-57, 68).
На виконання запиту Голованівської окружної прокуратури від 03.09.2024 року №54/02-4933 вих-24 Комунальний заклад "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради" повідомив, що поточний ремонт ПРУ №41689 виконувався протягом всього періоду за власні кошти (спеціальний фонд навчального закладу), на усунення зауважень, вказаних в акті оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту, доукомплектування шланцевим інструментом та приладами передбачено виділити 20 тис. грн власних коштів до кінця 2024 року. Також адміністрація Комунального закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради" планує звернутись до Кіровоградської обласної ради з проханням виділення коштів для замовлення проекту для обладнання системи вентиляції в ПРУ №41689 (а.с.80).
До матеріалів справи Комунальний заклад "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради" не надав доказів приведення у відповідність для використання ПРУ №41689.
Суд першої інстанції встановивши наявність у прокурора підстав для звернення до суду з даним позовом. Так, через невжиття належних балансоутримувачем заходів щодо приведення у відповідність до вимог законодавства протирадіаційного укриття №41689 та у готовність до використання за призначенням, керівник Голованівської окружної прокуратури звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття балансоутримувачем визначених законодавством заходів з метою приведення протирадіаційного укриття №41689 до стану готовності суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану та захисту життя людини, оскільки станом на початок збройної агресії проти України захисна споруда цивільного захисту - протирадіаційне укриття №41689, що розміщена за адресою: вул. Миколи Лемика, 2, смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області не перебувала в стані готовності до використання за призначенням, через що не здатна забезпечити захист цивільного населення. Тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності балансоутримувача та зобов`язання його вчинити певні дії є обґрунтованими.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Конституція України – це Основний Закон України, що закріплює головні засади організації держави та суспільства, утверджує конституційні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, конституційний (державний і суспільний) лад.
Згідно із статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З аналізу зазначеної норми Основного Закону України видно, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом». Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки та створює відповідний запобіжник від можливих зловживань з боку держави та її органів, у тому числі щодо прав та обов`язків, визначених процесуальним законодавством.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Умови та особливості звернення до адміністративного суду прокурора визначені статтею 53 КАС України.
Так, частиною 3 статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
В силу частини 4 статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Приписами частини 5 статті 53 КАС України обумовлено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
За правилами частини 7 статті 160 КАС України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.
В силу вимог пункту 8 частини 3 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, а також у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України рішення, передбаченого частиною третьою статті 10 цього Закону, або у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області повноваження із: прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів.
Стаття 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» містить вичерпний перелік повноважень, наданих військовим адміністраціям, повноваження на звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту у цій статті відсутні.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі – Закон України «Про прокуратуру»), статтею 1 якого установлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Абзацами 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
За приписами абзаців 1-3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Своє право на звернення до суду з цим прокурор обґрунтовує бездіяльністю ГУ ДСНС, яка полягає у невжитті уповноваженим органом належних заходів щодо зобов`язання балансоутримувача привести захисну споруду у стан готовності до використання.
Тобто, у позовній заяві прокурор зазначив, що суб`єктом владних повноважень, який мав би бути позивачем у цій справі, є ГУ ДСНС. Але, з огляду на його бездіяльність, інтереси держави ним не захищаються, у зв`язку із чим з цим позовом звертається саме прокурор.
Аналіз положень частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.
Нездійснення такого захисту проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, коли він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але, всупереч цим інтересам, за захистом до суду не звертається.
Водночас здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неефективною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той, усупереч закону, не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен зазначити, а суд – перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 липня 2018 року у справі № 822/1169/17, від 13 травня 2021 року у справі № 806/1001/17 та Великою Палатою Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.
У справі, що розглядається, як на підставу для звернення до суду прокурор посилався на частину 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та зазначив, що ГУ ДСНС, як спеціально уповноважений орган на здійснення контролю за утриманням і станом готовності споруд цивільного захисту, на період воєнного стану не має законних підстав щодо вжиття заходів представницького характеру до балансоутримувача захисної споруди цивільного захисту.
Отже, у позовній заяві прокурор зазначив, що суб`єктом владних повноважень, який мав би бути позивачем у цій справі, є ГУ ДСНС, однак з огляду на відсутність законних підстав щодо вжиття захисту представницького характеру, тому із цим позовом звертається саме прокурор.
Питання щодо повноважень прокурора звернутися до суду з відповідним позовом в інтересах держави в особі органу ДСНС уже досліджувалося Верховним Судом у справах № 520/16197/23 та № 400/10777/23.
Так, у справах № 520/16197/23 та № 400/10777/23 прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі одного з територіальних органів ДСНС з позовом до балансоутримувача з вимогами привести захисну споруду у належний стан.
Разом з цим у вказаних справах прокурор обґрунтовував підставу для представництва інтересів держави бездіяльністю територіального органу ДСНС, який би мав звернутися до суду самостійно як спеціальний орган, до повноважень якого належить контроль за станом захисних споруд.
У справі № 520/16197/23 прокурор наполягав на тому, що територіальні органи ДСНС з прийняттям Закону України від 06.10.2022 № 2655-IX, яким внесено зміни до пункту 48 частини 2 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України, уповноважені звертатися до адміністративного суду з позовами, що випливають з їхньої компетенції.
У постановах від 23 січня 2025 року у справі № 520/16197/23 та від 30 січня 2025 року у справі № 400/10777/23 Верховний Суд, проаналізувавши законодавчі положення щодо обсягу повноважень ДСНС у питанні реалізації державної політики щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, дійшов висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив ДСНС правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та, відповідно, правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 січня 2025 року у справі № 400/10777/23, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування повноважень між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту» від 21.04.2021 № 2228-IX із Кодексу цивільного захисту України виключено статтю 67 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки».
Водночас указаним Законом Кодекс цивільного захисту України доповнено статтею 17-1 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту», згідно з пунктами 16, 48, 51 якої такий суб`єкт владних повноважень:
– реалізує державну політику з питань створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення обліку таких споруд (пункт 16 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України);
– звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей (пункт 48 Кодексу цивільного захисту України);
– перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти (пункт 51 Кодексу цивільного захисту України).
З 29.10.2022 набрали чинності норми Закону України від 06.10.2022 №2655-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перших кроків дерегуляції бізнесу шляхом страхування цивільної відповідальності», яким пункт 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України після слів «адміністративного суду щодо» доповнено словами «допущення уповноважених посадових осіб до проведення планових або позапланових перевірок (у разі їх недопущення з підстав інших, ніж передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), а також щодо», а після слів «здоров`ю людей» – словами «з інших підстав, визначених законом».
Незважаючи на вказані зміни у Кодексі цивільного захисту України, норми Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052 (далі – Положення №1052), на момент звернення прокурора до суду, змінені не були.
На час виникнення спірних правовідносин механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі – захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку визначався Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 (далі – Порядок №138).
За визначенням, наведеним у пункті 3 Порядку № 138, балансоутримувачі захисних споруд – це власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають захисні споруди (у тому числі споруди, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації); а утримання захисних споруд – це комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 138 (у редакції, чинній на час звернення до суду) здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) установлені Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі – Закон № 877-V).
Саме в цьому Законі наведені види та форми заходів державного нагляду (контролю), зокрема у вигляді планових і позапланових заходів, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (стаття 1 Закону № 877-V).
Проте самостійне звернення до суду органу ДСНС з вимогами до суб`єкта господарювання як захід контролю Законом № 877-V не передбачено.
Аналогічний висновок Верховним Судом сформовано і в постанові від 23 січня 2025 року у справі № 520/16197/23, у якій Суд указав, що на відміну від попередньої редакції норми статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України її чинна редакція (з 29.10.2022) передбачає право ДСНС на звернення до суду також і з інших підстав, визначених законом.
За висновком Верховного Суду, коло правовідносин, у яких територіальний орган ДСНС може бути позивачем, хоча і розширилося, проте потребує чіткої кореляції із положенням закону, який би передбачив відповідний випадок, за якого ДСНС може подати до суду позовну заяву.
У контексті викладеного, Верховний Суд звернув увагу на загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), передбачені статтею 4 Закону № 877-V, відповідно до частини четвертої якої орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Так, виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Указані норми, за висновком Верховного Суду, також визначають прямий зв`язок між законодавчим положенням і повноваженням контролюючого органу здійснювати той чи інший вид державного нагляду за діяльністю суб`єктів господарювання.
Аналогічні висновки щодо відсутності у ДСНС, а, як наслідок, і в прокурора в особі ДСНС повноважень на звернення до суду з позовом до балансоутримувача захисної споруди щодо приведення її у належний стан були викладені Верховним Судом також у постановах від 24 січня 2025 року у справі № 520/13228/23, від 24 січня 2025 року у справі № 520/30126/23, від 30 січня 2025 року у справі № 560/17801/23, від 30 січня 2025 року у справі № 400/4928/22, від 30 січня 2025 року у справі № 420/22304/23, від 12 лютого 2025 року у справі № 240/18400/23, 19 серпня 2025 року справа №340/9200/23, від 27 серпня 2025 року справа № 260/165/23, від 19 серпня 2025 року справа № 440/7538/24.
У відзиві прокурор вказує на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 820/4717/16 за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №5 в інтересах держави в особі ГУ ДСНС у Харківській області, проте, у вказаній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з необхідністю привести захисну споруду цивільного захисту (сховище) № 78600 у належний стан, придатний для використання за цільовим призначенням (готовність до укриття населення). Справа № 820/4717/16 передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС України, тобто з підстав порушення правил предметної підсудності. 
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу № 820/4717/16, погодилася з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
При цьому правова позиція у вказаній справі була сформована Великою Палатою Верховного Суду з урахуванням положень статті 67 Кодексу цивільного захисту України, яка на час звернення з цим позовом утратила чинність на підставі Закону України від 21 квітня 2022 року №2228-IX.
Разом з цим, на момент звернення прокурора із позовом в інтересах держави у справі № 820/4717/16 діяльність органів прокуратури була врегульована розділом VII (статті 121 – 123) Конституції України (на час подання цього позову розділом VIIІ, стаття 131-1) та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», яка відрізняється від редакції цієї статті, чинної на момент звернення прокурора із цим позовом.
Наведене свідчить, що обставини справи № 820/4717/16 (проведення органами ДСНС перевірки, внесення позивачу припису, накладення адміністративного штрафу, невиконання відповідачем вимог припису) є відмінними від обставин цієї справи.
Враховуючи, що фактичні обставини у справі № 820/4717/16 та їхнє нормативно-правове регулювання є відмінними від цієї справи, тому висновки суду у справі № 820/4717/16 не є релевантними до обставин цієї справи.
З огляду на вищевикладене, суд на підставі аналізу зазначених норм законодавства та висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у справах № 520/16197/23 та № 400/10777/23, констатує, що Кодекс цивільного захисту України не передбачає повноважень територіального органу ДСНС на звернення до суду із заявленими позовними вимогами.
Щодо обсягу повноважень Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області колегія суддів зазначає наступне.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначено Законом України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.
На виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, Голованівська районна військова адміністрація (РВА) Кіровоградської області утворена Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 70/2022 «Про утворення місцевих військових адміністрацій».
Статтею 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено повноваження військових адміністрацій.
Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що військові адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про критичну інфраструктуру», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
В силу вимог пункту 8 частини 3 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, а також у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України рішення, передбаченого частиною третьою статті 10 цього Закону, або у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області повноваження із: прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів.
Стаття 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» містить вичерпний перелік повноважень, наданих військовим адміністраціям, повноваження на звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту у цій статті відсутні.
За таких обставин, військова адміністрація не є особою, якій належить право вимоги за позовом до суб`єкта господарювання про визнання протиправною бездіяльності щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту та про зобов`язання вчинити відповідні дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2025 року та 27 лютого 2025 року у справах № 420/22304/23 та 420/17642/22, від 19 серпня 2025 року справа № 440/7538/24.
Таким чином, прокурор у позовній заяві визначив орган, в особі якого він звернувся до суду та захищає інтереси держави, який не має самостійного права на звернення із цим позовом, тобто не може набути статусу позивача.
Згідно зі статтею 46 КАС України юридичні особи можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.
Таким чином, повноваження ГУ ДСНС визначені КЦЗ України та звернення до адміністративного суду здійснюється суб`єктом владних повноважень виключно у випадках, встановлених законом.
Це означає, що суб`єкт владних повноважень, виступаючи позивачем, має бути уповноважений законом на звернення до суду за вирішенням спору прямо визначеного законом.
Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави також може мати наслідком відмови у задоволенні позову, якщо до відкриття провадження у справі суд не застосував положення пункту 7 частини 4 статті 169 КАС України щодо повернення такої позовної заяви.
Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постановах від 18.10.2019 року у справі № 320/1724/19, від 09.10.2019 року у справі № 0440/4892/18, від 04.10.2019 року у справі № 804/4728/18, від 30.07.2019 року у справі № 0440/6927/18, від 26.02.2020 року у справі № 804/4458/18, від 27.04.2020 року у справі № 826/10807/16, від 20.05.2020 року у справі № 580/17/20.
Крім того, звернення до суду із вимогами зобов`язання привести у стан готовності споруду законодавцем взагалі не передбачено.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2024 року прийнятої у справі №580/4578/22 зробив висновок про те, що відсутність права на звернення до суду із позовом, тягне за собою відсутність цього ж права у керівника прокуратури, і такий позов підлягає залишенню без розгляду.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду адміністративним судом справи без прийняття рішення суду по суті спору, а тому у такому випадку оцінка судом спірним правовідносинам не надається.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищезазначену правову позицію Верховного Суду, яка є обов`язковою для врахування, а також враховуючи те, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій не мають права на звернення до суду із зазначеними позовними вимогами у якості позивача, як наслідок таких прав не має і прокурор який звернувся до суду в інтересах держави в особі зазначених осіб з цим позовом, колегія суддів зробила висновок про необхідність залишення без розгляду позовної заяви на підставі пункту 1 частини першої статті 240 КАС України.
З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови, якою позов слід залишити без розгляду.
Відповідно до ч.1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись статями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Комунального закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради" на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року в адміністративній справі №340/6267/24 – задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року в адміністративній справі №340/6267/24 - скасувати.
Прийняти нове судове рішення.
Позовні вимоги Керівника Голованівської окружної прокуратури, в особі Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, Голованівської районної військової адміністрації Кіровоградської області до Комунального закладу "Голованівський професійний ліцей Кіровоградської обласної ради", Кіровоградської обласної ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко