Єдиний унікальний номер 728/1526/25
Номер провадження 1-кп/728/30/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,

за участі:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі кримінальне провадження, відомості про яке 01.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1202527039000143, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Гайворон Бахмацького району Чернігівської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , пенсіонера, не одруженого, на утриманні дітей не має, без інвалідності, раніше не судимого в силу положень статті 89 Кримінального кодексу України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі також – КК України), –

а також за участі сторін кримінального провадження:
прокурорів – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого – ОСОБА_6 ,
представника потерпілого – адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
представника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_8 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про таке.

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
1. ОСОБА_3 , 28 квітня 2025 року, близько 12 год 00 хв, перебуваючи на полі поблизу вул. Польової, що знаходиться в с. Тиниця, Ніжинського району Чернігівської області, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень умисно схопив правою рукою за карман з лівої сторони ОСОБА_6 та наніс 1 удар своєю і головою об голову ОСОБА_6 , після цього останній упав.
Потім обвинувачений ОСОБА_3 сів на живіт та бив кулаками в лице, по лобу, щоках, носу та в область грудей - загалом наніс приблизно 5-8 ударів ОСОБА_6 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження в області голови у вигляді гематом повік очей, саден лоба, носа та виличних ділянок обличчя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, а також отримав тілесні ушкодження в області тулуба у вигляді закритих переломів 3-5 ребер без зміщення уламків, які відповідно до висновку експерта відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою розладу здоров`я, строком понад 21 день.

ІІ. Позиція учасників кримінального провадження.
2. В обґрунтування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилалася на обсяг доказів, що підлягають дослідженню згідно з положеннями Кримінального процесуального кодексу України (далі також – КПК України) – показання свідків та висновок експерта.
Під час судових дебатів прокурор вважав зазначені докази достатніми для того, щоб поза розумним сумнівом довести винуватість с у висунутому йому обвинуваченні за частиною першою статті 122 КК України в повному обсязі.
Щодо заявленого цивільного позову, то вважав, що такий позов підлягає задоволенню, однак з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.
3. Потерпілий ОСОБА_6 та його представник також вважали вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення доведеною у повному обсязі.
Зокрема, під час допиту потерпілий зазначав, що попередньо був знайомий з обвинуваченим ОСОБА_3 і між ними існує тривала історія конфліктних ситуацій, зокрема, щодо користування земельною ділянкою (городом), яка належить третій особі.
Повідомив, що йому зателефонувала ОСОБА_9 і сказала, що обвинувачений ОСОБА_3 знову випасає кіз на згаданій земельний ділянці. Оскільки він підозрював, що у обвинуваченого з собою може бути ніж, він взяв палку і вилки.
Після того, як потерпілий ОСОБА_6 приїхав за місцезнаходженням обвинуваченого ОСОБА_3 , він кинув вилки і пішов до нього з палкою. Підійшовши до обвинуваченого потерпілий запитав, що він творить, на що обвинувачений вимагав у потерпілого підтвердити законність його претензій, а саме – надати документи, що спірна земельна ділянка належить останньому на відповідному речовому праві.
У наслідок чого, між ними зав`язалася сутичка, обвинувачений ОСОБА_3 схопив його за карман курточки і палку та головою наніс удар потерпілому у лице. За наслідками отриманого удару потерпілий ОСОБА_6 впав на спину, а обвинувачений ОСОБА_3 сів зверху на живіт і почав його бити руками в область голови і тулуба. Наніс багато ударів, висловлюючи при цьому погрози на адресу потерпілого. Він просив обвинуваченого зупинитися, однак той тривалий час продовжував свої дії.
Після того, як обвинувачений його відпустив, потерпілий ОСОБА_6 взяв велосипед і пішки вирушив додому, де зустрів сина з невісткою. Повідомив сину, що його побив обвинувачений ОСОБА_3 .
У подальшому вирушив разом із сином та невісткою повторно поговорити з обвинуваченим ОСОБА_3 , однак сам безпосередньо з ним не розмовляв, розмовляли син з невісткою.
Додатково наголошував, що не зважаючи на дискомфорт від завданих тілесних ушкоджень, сподівався на те, що все мине до ранку, бо збирався їхати у с. Григорівка, допомагати на сівалці. Однак зранку зрозумів, що не може нормально підвестися з ліжка і необхідно викликати швидку. Швидку викликав приблизно о 8 годині ранку, однак працівники швидкої допомоги, які прибули на виклик відразу не забрали його до лікарні, бо вказали на необхідність виклику поліції.
Окрім того, потерпілий та його представник вказували, що неправомірними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно фізичний біль та шкоду здоров`ю у вигляді перелому ребер, у зв`язку із чим потерпілий лікувався і ніс витрати, пов`язані з таким лікуванням. Також потерпілий ОСОБА_6 відчуває образу від безпричинного побиття, а також від того факту, що обвинувачений так і не вибачився перед ним. Потерпілий внаслідок отриманих тілесних ушкоджень став знервованим, частково втратив сили та інтерес до активного життя, свідчить про наявність завданої моральної шкоди.
4. Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні та заявлений цивільний позов не визнав у повному обсязі.
Будучи допитаним у судовому засіданні пояснив, що 28.04.2025 приблизно о 12 годині він випасав кіз з собою мав тоненьку лозину і дійшов до комунальної земельної ділянки, яка заросла бур`янами, та сів на рибальський стілець і спостерігав за своїми тваринами. У подальшому, через тривожність кіз, він обернувся через праве плече, де побачив потерпілого ОСОБА_6 , який стояв з вилками і палкою. У цей час потерпілий ОСОБА_6 кинув вилки, взяв палку обома руками і не кажу нічого почав нею наносити удари по руках, ногах і плечах обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 спробував піднятися, однак отримав удар палицею по ногах і впав на живіт, а потерпілий продовжував наносити йому удари по спині. Загальна кількість ударів не перевищувала 8 штук. Оскільки потерпілий ОСОБА_6  знаходився перед обвинуваченим, який лежав на животі, йому у вдалося схопитися за палицю обома руками і він підвівся на ноги. Вони з потерпілим стояли поряд і трохи нахиленими та почали намагатися вирвати палицю з рук один у одного, за результатом чого це вдалося обвинуваченому ОСОБА_3 , а потерпілий ОСОБА_6 , внаслідок втрати палиці, не втримав рівновагу та вдарився лицем об лоб обвинуваченого.
Після того, як обвинувачений ОСОБА_3 забрав у потерпілого ОСОБА_6 палицю, останній пішов додому, а обвинувачений продовжив випас кіз.
Десь за пів години після описаних подій обвинувачений ОСОБА_3 почав збиратися додому і побачив, що до нього йде потерпілий разом із сином та невісткою. Між ними відбувся діалог, за змістом якого обвинувачений ОСОБА_3 повідомив про причину конфлікту і вони розійшлися. Він хотів забрати з собою палку як доказ, однак потерпілий підбіг до нього та вихопив її з рук.
Наголошував, що він не завдавав ударів потерпілому ОСОБА_6 .

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та докази на їх підтвердження.
5. Враховуючи те, що обвинувачений не визнав вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, Суд прийшов до висновку щодо необхідності дослідження доказів по справі у повному обсязі.
6. Зокрема, під час розгляду згаданого вище кримінального провадження у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що потерпілого він знає як сусіда, а обвинувачений є його хрещеним батьком.
Зазначав, що самої сутички між обвинуваченим і потерпілим він не бачив, однак 28.04.2025 десь близько обіду, 12 години, збирався йти до магазину і почув як гавкають собаки у дворі. Коли вийшов на двір, побачив потерпілого ОСОБА_6 , у якого були сліди побиття на обличчі, у вигляді саден, слідів крові та напухлого носа, а також порвана куртка з правого боку. Потерпілий сказав, що його побив ОСОБА_3 і попросив подзвонити сину ОСОБА_11 , бо у потерпілого були відсутні кошти на рахунку. Свідок набрав сина потерпілого і повідомив йому цю інформацію. Потім він зрозумів, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим відбувся через випас кіз і його город також знаходиться поряд. Він пішов одягнутися та попрямував до місця, де ймовірно відбулася сутичка і побачив, що кози дійсно частково знаходяться на його городі, у зв`язку з чим він запитав у обвинуваченого ОСОБА_3 , скільки це ще буде продовжуватися, на що отримав відповідь, що обвинувачений не вслідкував за своїми козами, оскільки у цей час спілкувався з іншими людьми.
Також свідок запитав у обвинуваченого ОСОБА_3 чому він побив ОСОБА_6 , на що останній йому відповів, він потерпілого не бив і, взагалі, потерпілий ОСОБА_6 перший розпочав сутичку та показав садно на нозі.
У подальшому бачив, як поряд стояли обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_6 , його син ОСОБА_11 та невістка ОСОБА_12 , які спілкувалися на підвищених тонах. Про що саме була розмова, він не чув, але чув обривок розмови, де обвинуваченого ОСОБА_3 просили не чіпати потерпілого ОСОБА_6 .
7. Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 вона знайома як із сусідом і має нейтральні відносини та є падчеркою потерпілого ОСОБА_6 .
Вказувала, що вона є робітником Комунального некомерційного підприємства “Бахмацька міська лікарня” і 28.04.2025 у понеділок перебувала на роботі, коли до неї зателефонував потерпілий ОСОБА_6 та повідомив, що його побив обвинувачений ОСОБА_3 . При цьому потерпілий повідомляв, що обвинувачений топтався у нього по грудях і бив по обличчю. Вона запропонувала викликати швидку допомогу, однак потерпілий відмовився від виклику.
У подальшому потерпілий ОСОБА_6 у вівторок зранку повторно зателефонував свідку ОСОБА_13 та повідомив, що йому важко дихати і він погано себе почуває, у зв`язку з чим свідок таки викликала швидку допомогу.
Коли потерпілого привезли в лікарню, то він не міг самостійно рухатися і його на каталці повезли на рентгенографію. Також на лиці були значні гематоми і подерте лице.
8. Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_3 вона знайома як із сусідом і має нейтральні відносини та є невісткою потерпілого ОСОБА_6 .
Вказувала, що 28.04.2025 у понеділок її чоловіку зателефонував потерпілий ОСОБА_6 та повідомив, що його побив обвинувачений ОСОБА_3 . Так, як вони займалися господарськими роботами за іншою адресою, то свідок з чоловіком зібрали речі і поїхали додому.
Коли побачила ОСОБА_6 , то у нього було фіолетове обличчя. Потерпілий повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 знову пас кіз на його ділянці і вони з чоловіком пішли поговорити з обвинуваченим, щоб він більше не робив подібного. Вони пішли разом до місця, де знаходився обвинувачений, та провели з ним відповідну розмову.
Також чоловік пропонував потерпілому ОСОБА_6 викликати швидку, однак той відмовився, і вони поїхали додому.
9. Також Судом було досліджено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202527039000143 від 01.05.2025 (а.с.к.п. 1) якими підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення і початок досудового розслідування відповідно до статті 214 КПК України.
10. Повідомлення про початок досудового розслідування від 01.05.2025, та відповідні постанови від 01.05.2025 (а.с.к.п. 4-5), якими підтверджується початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 1202527039000143, а також склад групи слідчих та прокурорів в даному кримінальному провадженні.
11. Рапорти старшого інспектора-чергового відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_15 від 29.04.2025 щодо надходження повідомлення зі служби 102 про побиття особи, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.04.2025 та рапорт інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_16 від 01.05.2025 (а.с.к.п. 6, 8-10), які стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і початку досудового розслідування за вчинення кримінального правопорушення.
12. Постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 07.05.2025 (а.с.к.п. 26), у відповідності до якої DVD-R диск з відеозаписами з боді-камер працівників СРПП по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було визнано речовим доказом і приєднано до матеріалів кримінального провадження.
13. Протокол огляду відеозапису від 07.05.2025, що відповідає вимогам статті 104 КПК України, та самі відеозаписи, які містяться на DVD-R диску (а.с.к.п. 25, 27), з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 озвучують свої пояснення працівникам поліції, які близькі за змістом до показань, наданих останніми під час судового розгляду.
14. Висновок судово-медичної експертизи від 02.06.2025 № 58 (а.с.к.п. 35-37), який було надано на підставі постанови від 02.06.2025 (а.с.к.п. 32), зміст якого відповідає вимогам статті 102 КПК України і яким підтверджується характер і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 , можливі причини їх виникнення. Зокрема, у ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: 
- у ділянці голови у вигляді гематом повік очей, саден лоба, носа та виличних ділянок обличчя;
- у ділянці тулуба у вигляді закритих переломів 3-5 лівих ребер без зміщення уламків,
які могли бути спричиненими травматичною дією тупих предметів по механізму удару та тертя і особливості їх характеру та локалізації не виключають можливості утворення за умов, викладених в описовій частині постанови про призначення судово-медичної експертизи, а саме: “… наніс 1 удар своєю головою об голову ОСОБА_6 , після цього останній впав. Потім…сів на живіт та бив кулаками в лице, по лобу, щоках, носу – загалом наніс приблизно 5 ударів. Також кулаками бив по грудях, загалом наніс приблизно 10 ударів…”. За ступенем тяжкості вони розподіляються таким чином: тілесні ушкодження, які були встановлені у ділянці голови, як в комплексі, так і окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, а у ділянці грудей – відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я, строком понад двадцять один день.
Відповідно до кількості тілесних ушкоджень, які були встановлені при експертизі, зважаючи на їх характер та розташування, можна вважати, що у даному випадку могли мати місце не однократні (в загальній кількості не менше п`яти-восьми) травматичних впливів на тіло потерпілого. Місцем прикладання травмуючої сили були його обличчя (не менше чотирьох-шести травматичних дій) та ліва половина грудей (одна або не менше двох травматичних дій).
15. Дані, які характеризують обвинуваченого відображені у його паспорті, інформації щодо судимості, інформації щодо перебування на медичному обліку, характеристиці з місця проживання (а.с.к.п. 38-41).
16. Щодо заявленого цивільного позову Судом досліджено копію виписки з медичної карти хворого ОСОБА_6 , згідно з якою останній у період з 29.04.2025 по 22.05.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП “Бахмацька міська лікарня” Бахмацької міської ради з діагнозом – політравма головного мозку, перелом ІІІ-V ребер зліва без зміщення (а.с. 17) та після виписки відвідував лікарів невропатолога та ортопеда-травматолога, де отримував відповідні медичні призначення, у тому числі й щодо необхідних ліків (а.с. 19-21), а також фіскальні чеки (а.с. 18) про купівлю медичних препаратів на загальну суму 854,90 грн.

ІV. Оцінка Суду.
17. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення у такій конкретній ситуації враховує таке.
18. Перш за все, Суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження.
19. Зокрема, хоча кримінально процесуальне законодавство прямо не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК України прослідковується їх зміст.
20. Наприклад, із частини другої статті 17 КПК України можна побачити стандарт доказування “поза розумним сумнівом”, який є характерним для англосаксонської правової системи. При доктринальному тлумаченні висловлюється позиція, що для стандарту “поза розумним сумнівом”: не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що рішення є неправильним; для вирішення поставленого питання необхідно, щоб була впевненість, непохитність, відсутність будь-яких вагань; поняття “поза розумним сумнівом” не тотожне поняттю “абсолютна впевненість”.
21. Із статті 94 КПК України випливає стандарт “внутрішнього переконання”, що є характерним для континентальної системи права, зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання.
22. Отже у даній справі є застосовними вказані стандарти.
23. Досліджуючи питання винуватості ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, Суд наголошує, що останній вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав (див. пункт 4).
24. Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3  у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 122 КК України Суду надано докази, які були дослідженні в судовому засіданні (див. пункти 6-15).
25. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації враховує, що у даному випадку показання потерпілого, свідків обвинувачення логічно пов`язані між собою, узгоджуються з матеріалами справи, підтверджують вину ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушення.
26. Окремо Суд підкреслює, що можуть існувати випадки, коли вчинення злочину відбувалось за обставин, при яких свідки не були очевидцями подій, що не означає про автоматичну відсутність особи, яка вчинила відповідне діяння або неможливість притягнення винуватої особи до відповідальності. У такому випадку обов`язок по доведенню винуватості покладається на сторону обвинувачення, яка і зобов`язана в порядку передбаченому законом зібрати докази “різного виду” і виконати свою функцію по доведенню винуватості “поза розумним сумнівом”.
27. Зокрема, свідок  ОСОБА_10  підтвердив наявність триваючого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим стосовно наявності підстав для користування земельною ділянкою, потерпілий та обвинувачений вказали на те, що між ними відбулася сутичка, під час якої обвинувачений наніс удар лобом в область голови потерпілого, а свідки  ОСОБА_10 та ОСОБА_14  підтвердили, що саме після повідомлення потерпілим про сутичку між ним та обвинуваченим, у потерпілого з`явилися явні сліди тілесних ушкоджень – синці та сліди крові.
28. При цьому відповідні показання потерпілого стосовно завдання йому ударів обвинуваченим, у тому числі сидячи на грудях потерпілого, надавалися останнім і під час складання протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (див. пункт 11), тобто такі показання можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки Суд безпосередньо їх сприймав під час судового засідання, що відповідає частині четвертій статті 95 КПК України.
29. Вони відповідають і узгоджуються із зазначеним вище висновком експертизи (див. пункт 14), який підтверджує характер тілесних ушкоджень у потерпілого та можливі причини їх виникнення.
30. У свою чергу, показання обвинуваченого також підтверджують, що між ним та потерпілим виник конфлікт, але його доводи про захист від дій потерпілого спростовуються наведеними вище доказами в своїй сукупності, а тому не можуть бути підставою для не притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.
31. У цьому контексті Суд вважає за необхідне нагадати, що закріплене у статті 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя статті 27 Конституції України).
32. При цьому згідно з частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
33. Водночас, у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
34. Стан необхідної оборони існує лише протягом суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Право на необхідну оборону виникає з моменту створення особою, яка здійснює посягання, реальної небезпеки заподіяння істотної шкоди охоронюваним суспільним відносинам (життю і здоров`ю), а його кінцевим моментом є припинення таких дій і усвідомлення (реальна можливість усвідомлення) особою, яка здійснює захист, факту остаточного припинення особою, яка здійснює посягання, суспільно небезпечних дій.
35. Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд критично сприймає показання обвинуваченого, що потерпілий лише один раз вдарився лицем об його лоб, оскільки свідки  ОСОБА_10 та ОСОБА_14 підтверджували явні ознаки тілесних ушкоджень на лиці потерпілого, а згідно з висновком судово-медичної експертизи, такі ушкодження утворилися внаслідок не менше чотирьох-шести травматичних дій.
36. Також Суд звертає увагу на невідповідності у показаннях обвинуваченого ОСОБА_3 . Він зазначав, що ОСОБА_6 підійшов ззаду, вдарив його палкою по нозі, за наслідком чого обвинувачений упав на живіт, однак, йому вдалося після цього схопитися двома руками за палку, якою ОСОБА_6 начебто наносив йому удари, і підійнятися на ноги опинившись лицем один до одного, що фізіологічно виглядає доволі складно і неприродно.
37. Отже, Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, вони передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
38. Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК України, знаходить, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
39. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

V. Призначення покарання.
40. Обставин, які пом`якшують покарання  ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України не встановлено.
41. Враховуючи положення статті 337 КПК України Суд не може визнати обставиною, яка обтяжує покарання  ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки така обставина не зазначалася стороною обвинувачення у обвинувальному акті.
42. Вирішуючи питання про призначення покарання  ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги, що санкція частини першої статті 122 КК України передбачає альтернативні види покарань – виправні роботи, обмеження або позбавлення волі, і відповідно до статті 65 КК України враховує:
42.1. ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином;
42.2. враховує наслідки та обставини вчиненого (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);
42.3. особу винного – його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;
42.4. наявність місця проживання та характеристики, яка не містить негативної інформації;
42.5. відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання;
42.6. те, що він вважається таким, що не має судимості;
42.7. позицію потерпілого.
43. У зв`язку із чим, Суд доходить висновку, що покарання у виді виправних робіт не може бути призначеним  ОСОБА_3 , оскільки останній є особою, що досягла пенсійного віку, а позбавлення волі є занадто суворим видом покарання.
44. За таких обставин, Суд доходить висновку, що  ОСОБА_3  необхідно призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкцій відповідної статті КК України, оскільки саме таке покарання, на думку Суду, буде необхідним та достатнім для виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
45. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань  ОСОБА_3 . Суд не знаходить.
46. Проте Суд вважає, що виправлення  ОСОБА_3  можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
47. При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів в даному конкретному випадку враховує індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, те що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого (частина друга статті 50 КК України).
48. У цій ситуації важливу роль відіграють і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення та реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України у правовідносинах, що розглядаються, а також зміст досудової доповіді, згідно з якою виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
49. Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до  ОСОБА_3  статті 75 КК України, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим правопорушенням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
50. У зв`язку зі звільненням  ОСОБА_3  від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
51. Потерпілим  ОСОБА_6  заявлено у даному кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином.
52. Так, останній просить стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_3  854,10 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 90 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих ушкодженням здоров`я, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат у розмірі 12 000,00 грн (витрати на надання правничої допомоги).
53. Вирішуючи заявлений цивільний позов Суд зазначає, що статтями 127, 128 КПК України передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом її стягнення за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
54. Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
55. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.
56. У пункті 7 частини першої статті 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
57. Суд враховує, що частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі також – ЦК України) передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
58. Водночас, відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
59. При цьому, згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
60. У цьому контексті Суд враховує, що хоча загальна сума коштів, витрачених на ліки потерпілим і становить 854,90 грн, однак у відповідності до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
61. Також згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
62. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у її душевних стражданнях через протиправну поведінку щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
63. Згідно з положеннями статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
64. За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди”, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
65. Також у практиці Верховного Суду сформовані чітка правова позиція, за змістом якої законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) і з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.
66. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_6 , Суд враховує обставини вчиненого діяння, характер і глибину душевних страждань потерпілого, пов`язаних з порушенням повсякденного способу його життя, дискомфорт від нанесеного ушкодження, а також той факт, що відповідно до Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).
67. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 з моменту вчинення кримінального правопорушення і до закінчення судового розгляду жодного разу не зателефонував, не запропонував добровільно відшкодувати шкоду, не вибачився за вчинене.
68. Тому, виходячи із засад розумності і справедливості, Суд оцінює моральну шкоду, яку було спричинено потерпілому ОСОБА_6 , у розмір – 9 000,00 грн (дев`ять тисяч гривень 00 коп.).
69. Також за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
70. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою Позивачем долучено до матеріалів копію договору про надання правничої допомоги від 02.06.2025 б/н з додатковою угодою, акт приймання-передачі наданих послуг на суму 12 000,00 грн та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 02.06.2025 № 20 на суму 12 000,00 грн.
71. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
72. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
73. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі також – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
74. Так, у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п. 268).
Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічні посилання мають постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, додаткові постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19).
75. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:
- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;
- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;
- тривалість розгляду і складність справи тощо.
При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
76. Вирішуючи останнє, Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанови КГС ВС від 24.04.2024 у справі № 922/3850/23, 11.04.2024 у справі № 910/11136/23, постанови КЦС ВС від 22.11.2023 у справі № 220/571/21, від 20.06.2024 у справі № 760/11612/23).
77. Підсумовуючи наведене, враховуючи незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, Суд вважає, що заява про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню на суму 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.)
78. Інші процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
79. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК України.
80. Арешт у кримінальному провадженні не накладався.
81. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обирався і підстав для його обрання Суд не вбачає.
З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, –
У Х В А Л И В :
1.  ОСОБА_3  визнати винуватим за частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
2. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку у 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
3. Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_3 :
3.1 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
3.2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
3.3 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
4. Початок іспитового строку ОСОБА_3 слід рахувати з моменту проголошення вироку.
5. Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задовольнити частково.
6. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 854,10 грн (вісімсот п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 9 000 грн (дев`ять тисяч гривень 00 коп.) у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих ушкодженням здоров`я, а також 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) у рахунок відшкодування понесених витрат на надання правничої допомоги.
7. У задоволенні іншої частини цивільного позову – відмовити.
8. Речові докази – DVD-R диск з відеозаписами з боді-камер працівників СРПП по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 – залишити у матеріалах провадження.
9. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя 
Бахмацького районного суду ОСОБА_1