Справа № 463/12675/25
Провадження № 3/463/213/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 17 грудня 2025 року о 09 год. 00 хв. на перехресті вул.Луганська-Стрийська у м.Львові, керуючи автомобілем марки «HONDA С-RV» р.н. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «AUDI A3» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п.2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
В судове засідання  ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Разом з тим, 13.01.2026 року подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, свою вину у вчиненні правопорушення визнає в повному обсязі, щиро розкаюється, просить звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, оскільки він вказане правопорушення допустив вперше, завдана шкода є незначною.
Відповідно до ст.268 КпАП України у разі відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю за можливим розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 542953 від 17.12.2025 року; схему дорожньо-транспортної пригоди від 17.12.2025 року; письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, приходжу до висновку, що в діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Враховуючи особу винного, вважаю, що відповідно до мети адміністративного стягнення, яке застосовується до особи з метою його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП), необхідним та достатнім для його виправлення буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.
Разом з цим, суд враховує, що згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому, малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
У той же час, відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положення зазначених норм відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність обраного заходу впливу меті відповідальності. Також даний принцип передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчиненого, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.
ЄСПЛ у рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однієї з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Європейський суд з прав людини у складі Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Безпека руху це зобов`язання водія не тільки по відношенню до себе, але й до інших учасників руху, оскільки порушення учасниками дорожнього руху правил безпеки руху, як правило, призводить до непередбачуваних наслідків, зокрема, загрози життю та здоров`ю громадян, пошкодження майна тощо.
Визнання діяння, передбаченого ст.124 КУпАП, малозначним може бути виключно у випадку незначного порушення Правил дорожнього руху, що не призвело до серйозних наслідків і що, відповідно, свідчить про незначний ступінь його суспільної небезпечності, проте, в даному випадку, суд не вбачає незначного порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а також підстав для звільнення особи від адміністративної відповідальністю за малозначністю, а тому, останній підлягає відповідальності на загальних підставах.
Разом з тим, відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.

Керуючись ст.ст.40-1, 124, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1  (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,0 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійки) в дохід держави.
Стягнути з  ОСОБА_1  (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) в дохід держави 665,60 гривень судового збору.
У випадку несплати штрафу у п`ятнадцятиденний термін відповідно до вимог ст.ст.307, 308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя        Грицко Р.Р.