ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25089/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року (головуючий суддя Златін С.В.) по справі №160/25089/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Павлоградзернопродукт» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В с т а н о в и В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.07.2025 № 0370970712, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 863 597,0грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки перевіряючих осіб щодо нереальності правочинів, укладених в перевіреному періоді з ТОВ “Павлоградські аграрні інвестиції”. Позивач вказував на реальність господарських операцій, за наслідками яких позивачем визначено фінансовий результат діяльності товариства. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем тих обставин, які визначені як підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. Суд першої інстанції звернув увагу на те, що в акті перевірки контролюючим органом не надано оцінку господарським взаємовідносинам позивача з його контрагентом на підставі наданої до перевірки первинної документації та документів бухгалтерського та податкового обліку. Суд зазначив, що отримання податковим органом податкової інформації, яка свідчить про неможливість виконання постачальником своїх зобов`язань за договором, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків, у даному випадку позивачем, порушення закону. Зібрана податкова інформація щодо контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної 
скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки. За позицією відповідача, отримана ним податкова інформація щодо діяльності постачальника позивача, свідчить про нереальність господарських операцій, які відображені позивачем у податковому обліку.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване.
Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Встановлені обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Павлоградзернопродукт» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 9 006 162 грн., у тому числі заявленого відшкодування з бюджету у сумі 6 407 393 грн., з урахуванням періодів формування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків”.
На підставі перевірки складено Акт від 29.05.2025 року № 2459/04-36-07-12/31980957, у якому зафіксовані наступні порушення:
п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України в результаті чого позивачем завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (показник 21 Декларації) за березень 2025 року у сумі 863 597 грн.
Такі висновки контролюючого органу. з огляду на акт перевірки, грунтуються на такому.
Перевіркою встановлено відображення позивачем в податковому обліку господарських операцій ТОВ “Павлоградські аграрні інвестиції” з приводу придбання товарів.
Вказані господарські операції контролюючий орган вважав нереальними. Нереальність господарських операцій пов`язував з тим, що постачальник позивача не мав можливості здійснювати задекларовану господарську діяльність через недостатності чисельності працюючих,; не встановлення ланцюга постачання товарів; віднесення до ризикових платників податку. Контролюючим органом зроблено висновок, що фактично ТОВ «Павлоградзернопродукт» з ТОВ “Павлоградські аграрні інвестиції” по ланцюгу постачання здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції.
З цих підстав контролюючим органом зроблено висновок про неправомірність формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з вказаним постачальником, що вплинуло на правильність визначення від`ємного значення з ПДВ.
На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення – рішення від 02.07.2025 року № 0370970712, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 863 597 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що завищення позивачем від`ємного значення контролюючий орган пов`язує із завищенням податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ “Павлоградські аграрні інвестиції” з огляду на його позицію про нереальність цих господарських операцій.
Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Таким чином, у спірних відносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, враховуючи приписи ч.2 ст.73 КАС України, має бути доведеним (спростованим) факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами, а також підтвердження цих операцій належним чином оформленими первинними документами.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що між позивачем та ТОВ «Полтавські аграрні інвестиції» укладено Договір поставки № П2012К від 12.12.2024 р. за яким останній
мав поставити Позивачу товар – кукурудзу у визначені сторонами строки.
Умови поставки товару: самовивіз з адреси Полтавська обл., Полтавський р-н, с.Огуївка.
Умови оплати: 86% вартості товару у вигляді передоплати, 14% вартості товару Покупець сплачує після реєстрації постачальником податкової накладної.
На виконання умов договору Позивач здійсним оплату замовленого товару -16.12.2024 на суму 1083599,85 грн, 17.12.2024 на суму 4984559,29 грн, 22.01.2025 на суму
963983,87, всього на загальну суму 7 032 143,01, у тому числі сума ПДВ – 863 596,51грн 
виписками з банку Позивача.
На підтвердження фактичної поставки товару позивачем надано видаткові накладні:
- 16.12.2024 № 91 кількість 74,8 тон,
- 17.12.2024 № 92 кількість 150,04 тон,
- 18.12.2024 № 93 кількість 193,26 тон,
- 20.12.2024 № 94 кількість 124,26 тон,
- 21.12.2024 № 95 кількість 270,24 тон,
- 23.12.2024 № 96 кількість 24.56 тон.
Всього за договором було відвантажено кукурудзи у кількості 837,16 тон.
З метою перевезення товару між Позивачем та ТОВ «Тор Логістик», ТОВ «Укрлорі» було укладеного договори перевезення вантажу.
Під час перевезення вантажу було складено ТТН:
- № 161201 від 16.12.2024,
- № 161203 від 16.12.2024,
- № 161202 від 16.12.2024,
- № 171204 від 17.12.2024,
- № 171205 від 17.12.2024,
- № 171206 від 17.12.2024,
- № 171207 від 17.12.2024,
- № 171208 від 17.12.2024,
- № 171209 від 17.12.2024.
- № 181201 від 18.12.2024,
- № 181202 від 18.12.2024,
- № 181203 від 18.12.2024,
- № 181204 від 12.12.2024,
- № 181205 від 18.12.2024,
- № 181206 від 18.12.2024,
- № 181207 від 18.12.2024,
- № 181208 від 18.12.2024,
- № 201203 від 20.12.2024,
- № 201204 від 20.12.2024,
- № 201205 від 20.12.2024,
- № 201207 від 20.12.2024,
- № 201208 від 20.12.2024,
- № 211201 від 21.12.2024,
- № 2112012 від 21.12.2024,
- № 2112013 від 21.12.2024,
- № 2112014 від 21.12.2024,
- № 211205 від 21.12.2024,
- № 211206 від 21.12.2024,
- № 2112067 від 21.12.2024,
- № 211208 від 21.12.2024,
- № 211213 від 21.12.2024,
- № 211212 від 21.12.2024,
- № 211214 від 21.12.2024,
- № 211209 від 21.12.2024.
Після надання послуг перевезення між Позивачем та його перевізниками було підписано Акти наданих послуг № Т-00-00679 від 22.12.2024 та Акт наданих послуг № 2615 від 24.12.2024 р.
На виконання пункту 201.1. статті 201 ПК України постачальником було складено Податкові накладні, які були прийняті та зареєстровані податковим органом:
- ПН № 6 дата виписки 16.12.2024, дата реєстрації 09.01.2025,
- ПН № 7 дата виписки 17.12.2024, дата реєстрації 13.01.2025,
- ПН № 8 дата виписки 21.12.2024, дата реєстрації 14.01.2025,
- ПН № 9 дата виписки 23.12.2024, дата реєстрації 14.01.2025.
Вказані податкові накладні зареєстровані податковим органом в ЄРПН.
Крім цього, судом першої інстанції встановлено та з огляду на доводи апеляційної скарги не спростовано відповідачем те, що позивач використав отриманий від ТОВ “Павлоградські аграрні інвестиції” товар у власній господарській діяльності: перепродав отриманий товар за кордон, що підтверджується копією довідки експортера зерна від 17.12.2024 року №017/12-1, копією додаткової угоди № 1 від 16.12.2024 року до контракту від 09.12.2024 року № AT-PZP-09122-C, контрактом від 09.12.2024 року № AT-PZP-09122-C, податковою накладною від 27.12.2024 року № 1033/7 та митною декларацією.
Таким чином, проаналізувавши зазначені господарські операції, які відповідач вважав нереальними, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про не підтвердження контролюючим органом своєї позиції, яка стала підставою для висновку про завищення позивачем від`ємного значення, оскільки встановлені обставини свідчать про фактичну поставку товару на адресу позивача зазначеним контрагентом, його оплату позивачем ( в тому числі сплату ПДВ у їх вартості), а також використання позивачем придбаних товарів у власній господарській діяльності.
Так, з наданих позивачем первинних документів, копії яких долучено до матеріалів справи, можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного товару, його кількість та вартість, визначено сторони господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.
Наявність вказаних первинних документів не заперечувалася і відповідачем, яким не було висловлено зауважень щодо правильності складення вищенаведених документів.
Натомість, позиція відповідача полягає в тому, що постачальник позивача не мав можливості виконати зобов`язання за вказаними договорами через недостатність чисельності працюючих. Така позиція відповідача обгрунтована посиланням на данні, що містяться в інформаційних базах контролюючого органу. 
З приводу таких аргументів контролюючого органу слід зазначити те, що такі доводи відповідача є лише припущеннями та жодними доказами не підтвердженні. При цьому, контролюючим органом, з огляду на суть укладеного договору (поставка товару), не визначено та необгрунтовано необхідної кількості трудових ресурсів для виконання умов цього договору.
З приводу аргументів відповідача щодо недоведеності факту постачання та придбання позивачем товару, у зв`язку із неможливістю встановлення походження такого товару за ланцюгом постачання, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України, не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості під час придбання товару у постачальника встановлювати його походження по «ланцюгу постачання», а тому не може нести відповідальність за можливі порушення, які були допущені контрагентами прямих постачальників.
Отже, відносини постачальників позивача із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин. 
Стосовно посилань контролюючого органу в акті перевірки на те, що відносно такого постачальника як ТОВ «Полтавські аграрні інвестиції» було прийнято рішення про відповідність платника ПДВ критеріям ризиковості платника податку, слід зазначити те, що сам факт прийняття контролюючим органом такого рішення не свідчить про неможливість здійснення таким платником господарської діяльності в реальних секторах економіки. При цьому, слід звернути увагу і на те рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості контролюючим органом прийнято 10.04.2025, в той час коли спірні господарські операції відбувалися у грудні 2024 року. Тобто, на час здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Полтавські аграрні інвестиції» не було віднесено до ризикових платників податку на додану вартість.
Отже, проаналізувавши вищенаведені аргументи відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки контролюючим органом не було наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарських операцій, засвідчені первинними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність позиції відповідача щодо нереальності вказаних господарських операцій.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В::

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі №160/25089/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 04.02.2026
Повне судове рішення складено 05.02.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров