ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року	Львів	Справа № 300/7137/24 пров. № А/857/1119/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року (ухвалене головуючим – суддею Микитюк Р.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/7137/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 292213,03 грн, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив стягнути податковий борг в сумі 292 213,03 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що за відповідачем рахується заборгованість по єдиному податку в сумі 292 213,03 грн. Податковим органом відповідачу направлялась податкова вимога форми «Ф» від 28.02.2024 №0004669-1306-0919, однак зазначена заборгованість у добровільному порядку не сплачена.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 адміністративний позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в сумі 292213, 03 грн.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що узгоджена сума грошового зобов`язання відповідачем своєчасно не була сплачена та набула статусу податкового боргу. З метою погашення заборгованості контролюючим органом була виставлена податкова вимога форми «Ф» від 28.02.2024 №0004669-1306-0919, яка повернулася на адресу позивача, з відміткою укрпошти за закінченням терміну зберігання. Доказів про оскарження вказаної вимоги матеріали справи не містять.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції від 20.11.2024 по справі № 300/7137/24 є передчасним та таким, що значним чином порушує права відповідача, оскільки вона звернувся до іноземного суду з метою вирішення спору з контрагентом, через невиконання зобов`язання яким, у відповідача виникло питання щодо дотримання граничних строків розрахунків за валютними операціями.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 зупинено апеляційне провадження у справі 300/7137/24 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 300/420/25.
03.12.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання апелянта про поновлення провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили судового рішення у справі №300/420/25.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2025 поновлено провадження у справі 300/7137/24.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції – скасувати з наступних підстав. 
З матеріалів справи слідує, що ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) зареєстрована органами державної реєстрації як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області, як платник податків. 01.05.2019 ОСОБА_2 подала до Галицької ДПІ ГУ ДПС в Івано-Франківській області заяву № 4025/10 про застосування спрощеної системи оподаткування платника єдиного податку другої групи. (а.с.7-8).
Як вбачається з довідки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області за відповідачем рахується податковий борг по платежу єдиний податок у розмірі 2854,49 грн, з яких 2840,00 грн - податкові зобов`язання та пеня в розмірі 14,49 грн, а також пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на суму 289358,54 грн, згідно податкового повідомлення-рішення від 04.07.2024 №015962/2406 на суму 289358,54 грн, що винесене на підставі акта №10578/09-19-24-06/3440106688 від 31.05.2024 (а.с.7-8, 14-28).
Що стосується несвоєчасної сплати відповідачем єдиного податку у розмірі 2854,49 грн, суд зазначає таке: 2840,00 грн - податкових зобов`язань виникли на підставі поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 01.05.2019, а саме: зобов`язання за липень - серпень 2024 року на суму 2840,00 грн та пені в розмірі 14,49 грн (а.с.7-8).
Узгоджена сума грошового зобов`язання відповідачем своєчасно не була сплачена та набула статусу податкового боргу. З метою погашення заборгованості контролюючим органом була виставлена податкова вимога форми «Ф» від 28.02.2024 №0004669-1306-0919, яка повернулася на адресу позивача, з відміткою укрпошти за закінченням терміну зберігання (а.с. 5-6).
Оскільки такий податковий борг відповідачем самостійно не сплачено, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлено кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно з ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі – ПК України) контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 57.3 ст.57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
В свою чергу, відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.
Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
В свою чергу, у разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами ПК України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків.
Відповідні заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як того вимагає ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлені критерії поведінки державного органу у сфері публічних відносин.
Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Згідно п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Пунктом 59.5 ст. 59 ПК України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно п.95.3 ст.95 вказаного Кодексу, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Отже, нормами Податкового кодексу України встановлено чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.
Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою в установленому законодавством порядку, надсилання платнику податків вимоги про сплату боргу.
За висновками Верховного Суду, у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності визначення (нарахування) контролюючим органом грошових зобов`язань.
У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 у справі №804/8630/16, від 12.07.2022 у справі №160/7345/20 та інших.
Надаючи оцінку наявності підстав для стягнення в даному випадку з відповідача податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що за відповідачем рахується податковий борг по платежу єдиний податок у розмірі 2854,49 грн, з яких 2840,00 грн - податкові зобов`язання та пеня в розмірі 14,49 грн, а також пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на суму 289358,54 грн, згідно податкового повідомлення-рішення від 04.07.2024 №015962/2406 на суму 289358,54 грн, що винесене на підставі акта №10578/09-19-24-06/3440106688 від 31.05.2024 (а.с.7-8, 14-28).
Разом з цим, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 у справі № 300/420/25 задоволено повністю позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 04.07.2024 № 015962/2406.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 року у справі № 300/420/25 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі №300/420/25 залишено без змін. 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 20.11.2025 року у справі № 300/420/25 касаційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 у справі №300/420/25 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення було повернуто особі, яка її подала.
Таким чином, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 року у справі № 300/420/25 набрало законної сили 05.11.2025.
Тобто податкове повідомлення-рішення, на підставі якого контролюючим органом сформовано суму податкового боргу, скасоване у судовому порядку.
Згідно із ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки податкове повідомлення-рішення, на підставі якого було нараховано податковий борг (пеню) скасовано, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції — скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі № 300/7137/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар