Сарненський районний суд 
Рівненської області 
________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 572/2590/25 
Провадження № 2/572/1028/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області
в складі : головуючої судді ВЕДЯНІНОЇ Т.О.
при секретарі МОРОЗ Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни справу №572/2590/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ : 

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, в якому просить встановити факт непроживання відповідача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою : АДРЕСА_1 , визнавши останнього таким, що не прийняв спадщину після смерті батька. 
Відповідно до змісту поданої заяви - ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав по АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкування здійснюється за законом, оскільки заповіту він не залишав.
Спадкоємцями першої черги спадкування після смерті спадкодавця є його дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та двоє синів : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вазані особи вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 , оскільки на час його смерті проживали та були зареєстровані разом із ним.
Однак, ОСОБА_4 з 2002 року фактично не проживає по АДРЕСА_1 , хоча є зареєстрованим за цією адресою.
Позивач вказує, що вона має намір оформити право на спадщину, що залишилась після смерті чоловіка, однак, факт реєстрації ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , через що він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, перешкоджає їй в цьому.
Згідно із змістом позовної заяви – ОСОБА_4 з 2002 року не з`являється за місцем реєстрації, через що вказане житло не є місцем його постійного проживання, крім цього, сторона посилається на ту обставину, що володіє інформацією про можливу загибель ОСОБА_4 на території Російської Федерації у 2002 році, через о останнього оголошено у розшук. Враховуючи наведене - встановлення вказаного факту необхідно заявникові для оформлення в подальшому спадщини, яка залишилась після смерті чоловіка, однак, в позасудовому порядку реалізувати свої права ОСОБА_3 можливості не має, що і стало підставою для звернення із цим позовом до суду. 
В судове засідання представник позивач подав письмову заяву, якою заявлені вимоги довірительки підтримав повністю, просив здійснювати розгляд даної справи у відсутності сторони. 
Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, повідомлявся про час слухання справи належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав. Позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення.
Третя особа – ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, є повідомленим про час проведення судового засідання відповідно до закону.
Представником позивача було заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність сторони та про долучення до матеріалів справи додаткових доказів – письмових пояснень свідків.
Вказані клопотання судом задоволені. 
Інших клопотань сторонами заявлено не було.
Вимоги ОСОБА_3 щодо встановлення факту підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження (оскільки в даному випадку вбачається спір про право), однак, за правилами окремого провадження - відповідно до норм ЦПК України.
Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 
Позивач вказує, що встановлення заявленого нею факту має бути підставою для отримання нею права на спадкування за законом після смерті чоловіка. 
Копія свідоцтва про смерть від 28 вересня 2023 року серії НОМЕР_1 доводить, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Чудель Сарненського району Рівненської області. 
Позивач – ОСОБА_3 , дійсно є дружиною ОСОБА_5 , що доводиться наданою суду копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 04 травня 1968 року.
Наявність спадкового майна у ОСОБА_5 підтверджена копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 31 січня1990 року, відповідно до якого останній на праві власності мав будинковолодіння, розташоване за адресою : АДРЕСА_1 .
Отже, вказаними доказами доведено факт відкриття спадщини внаслідок чоловіка позивача, яка виявила бажання прийняти спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_5 , однак, позбавлена такої можливості.
Наведені обставини доводяться наданою суду копією постанови приватного нотаріуса Сарненського РНО від 01 квітня 2025 року, якою ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , оскільки, оскільки є інший спадкоємець за законом, окрім сина ОСОБА_7 – ОСОБА_4 , який фактично прийняв спадщину, не заявивши про відмову від неї.
Таким чином, ОСОБА_3 , відповідно до змісту ст.1261 ЦК України дійсно є спадкоємцем за законом першої черги спадкування повітом після смерті чоловіка – ОСОБА_5 .
Однак, згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.
Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Крім цього, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Із наданої суду позивачем копії довідки №1678 від 07 грудня 2923 року, виданої Вирівською сільською радою, встановлено, що ОСОБА_5 , 1948 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті постійно проживав у АДРЕСА_1 ; з ним були зареєстровані та постійно проживали за цією ж адресою, окрім інших, дружина – ОСОБА_3 , сини – ОСОБА_4 , ОСОБА_7 .
Отже, дійсно, вказані особи є такими, що прийняли спадщину після смерті спадкодавця.
Позивач зазначає, що її син ОСОБА_4 , хоча і був зареєстрований разом із батьком на момент смерті останнього, однак, фактично тривалий час не проживав за цією адресою.
Свою позицію позивач довела наданою суду копією акту №84 від 01 лютого 2024 року обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_4 , здійсненого комісією в складі працівників сільської ради, за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , якими встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,фактично не проживає в АДРЕСА_1 , з 2002 року. 
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідач не надав суду жодних заперечень з приводу заявлених до нього вимог та доказів на їх доведення.
В свою чергу позивач надала докази непроживання відповідача за місцем реєстрації з 2002 року.
В той же час, вимоги позивача спрямовані на позбавлення відповідача права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька.
Дійсно, формально встановлено, що ОСОБА_4 не проживає за місцем реєстрації протягом тривалого часу.
Однак, вказані обставини виникли внаслідок його зникнення через невстановлені на даний час обставини.
Отже, суд не може констатувати, що така відсутність відповідача за місцем проживання є законною та безумовною підставою для позбавлення його право на спадкування.
Із дослідженого судом витягу з офіційної бази МВС вбачається що ОСОБА_4 з 04 квітня 2006 року перебуває в розшуку, як особа, зникла безвісти.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх спадкових прав, визначений стороною як встановлення відповідного юридичного факту, оскільки в даному випадку, за наявності інформації про загибель відповідача (на що сторона посилалась в обгрунтування заявлених вимог), є доцільним визнання відповідача померлим.
З огляду на наведене, враховуючи надані заявником доказисуд вважає, що вимоги ОСОБА_3 до задоволення не підлягають.
На підставі ст.ст. 293, 315, 319 ЦПК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 ) про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини – відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. 
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя: