КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
09 лютого 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/1355/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В., 
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк», 
на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області 
у складі судді Самухи В. О.
від 22 травня 2025 року
у цивільній справі № 381/1501/25 Фастівського міськрайонного суду Київської області
за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
В березні 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулось в суд з позовом про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з жовтня 2017 року АТ «Універсал Банк» реалізує проєкт monobank - систему дистанційного обслуговування, яка передбачає ідентифікацію клієнтів через мобільний додаток (шляхом завантаження паспорта та РНОКПП) та видачу карток після верифікації особи. 
22.07.2022 відповідач підписав Анкету-заяву про відкриття рахунку № НОМЕР_1 , чим беззастережно акцептував публічну пропозицію Банку та погодився, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту складають єдиний договір.
На виконання умов правочину Банк відкрив рахунок та встановив кредитний ліміт у розмірі 15 000,00 грн. Проте відповідач порушив зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів, у зв`язку з чим станом на лютий 2025 року утворилася заборгованість у сумі 15 920,90 грн, яка складається виключно із залишку за тілом кредиту. Оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов`язань, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.07.2022 у сумі 15 920 грн 90 коп., а також судові витрати в сумі 3 028,00 грн.
Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2025 року відмовлено у задоволені позову.
В апеляційній АТ «Універсал Банк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що суд не дослідив специфіку дистанційного банківського обслуговування проєкту Monobank та процедуру онбордингу, яка передбачає ідентифікацію клієнта через мобільний додаток. Звертає увагу на те, що Анкета-заява від 22.07.2022 була підписана Відповідачем цифровим власноручним підписом, що за юридичною силою прирівнюється до власноручного підпису згідно з Постановою НБУ № 151. Апелянт наголошує, що підписанням Анкети-заяви клієнт беззастережно погодився з Умовами та Тарифами, які розміщені у публічному доступі на сайті банку. Скаржник вказує, що відповідач неодноразово проводив банківські операції (перекази, оплату товарів), чим підтвердив свою згоду зі змінами до договору. Зазначає, що загальний розмір заборгованості становить 15 920,90 грн і складається виключно із залишку за тілом кредиту, що підтверджується наданим розрахунком. Посилається на правову позицію Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 щодо обов`язковості виконання умов договору, на які боржник погодився при підписанні анкети. Також посилається на постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 щодо правомірності кредитних договорів в електронній формі. Апелянт акцентує увагу на тому, що розрахунок заборгованості є належним доказом, оскільки боржник не надав контррахунку та не спростував факт отримання коштів. Скаржник вважає Умови та правила загальновідомим фактом в розумінні статті 82 ЦПК України, до яких суд мав безперешкодний доступ. Скаржник підкреслює, що суд проігнорував презумпцію правомірності правочину, закріплену у статті 204 ЦК України (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010). 
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже розгляд даної справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги на заочне рішення суду від 22.05.2025 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітами про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження на електрону пошту та до електронного кабінету відповідача, представника позивача та Банку.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Судом встановлено, що 22.07.2022 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкриває відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 (вказаний номер рахунку відображений у позові, в анкеті заяві - НОМЕР_2 ) у гривні.
В заяві не зазначено розмір кредитного ліміту, як слідує з пункту 2 анкети-заяви, розмір кредитного ліміту зазначений в мобільному додатку (а. с. 15).
На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи).
Згідно з довідки від 10.02.2025, виданою АТ «Універсал Банк», 22.07.2022 ОСОБА_1 в АТ «Універсал Банк» відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні шляхом підписання Анкети-заяви до Договору. Розмір встановленого кредитного ліміту по поточному рахунку № НОМЕР_1 становить 15 000,00 грн (а. с. 14).
Також, згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 03.02.2025 становить 15 920,90 грн, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) - 15 920,90 грн (а. с.13, зворот).
Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що сам факт укладення кредитного договору не є безумовною підставою для стягнення боргу без підтвердження реального надання коштів. Встановивши, що позивачем не надано виписки з особового рахунку клієнта про рух грошових коштів, суд дійшов висновку про недоведеність факту зарахування ліміту відповідачу. Суд зазначив, що розрахунок заборгованості та довідка про ліміт є документами, створеними банком в односторонньому порядку, і не можуть замінити первинні бухгалтерські документи. Встановивши відсутність доказів видачі банківської картки та активації рахунку, суд визнав вимоги Банку необґрунтованими. 
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтями 12 та 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування тих обставин, на які вони посилаються. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справах про стягнення кредитної заборгованості тягар доказування факту передачі коштів позичальнику лежить на кредитодавцеві. Без доведення обставини фактичного вибуття коштів з володіння банку та їх зарахування на рахунок клієнта (або видачі готівкою), право вимоги банку не може вважатися виниклим.
На підтвердження позовних вимог АТ «Універсал Банк» надало Анкету-заяву, Витяг з Умов та розрахунок заборгованості. Разом з тим, колегія суддів наголошує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення таких операцій. Для банківських установ таким документом є виписка з особового рахунку клієнта (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20).
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі клієнту. Саме виписка дозволяє суду перевірити: дату встановлення кредитного ліміту, суми зняття коштів, нарахування відсотків, а також фактичне здійснення клієнтом операцій з використанням платіжного інструменту. Розрахунок заборгованості, наданий банком, є лише похідним документом, який відображає суб`єктивне бачення банку щодо суми боргу, і за відсутності виписки з рахунку він не має сили первинного доказу (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц).
Колегія суддів зазначає, що банк як професійний учасник фінансового ринку, що веде діяльність з використанням складних інформаційно-телекомунікаційних систем, зобов`язаний забезпечувати належне документування кожної банківської операції. Ненадання виписки за рахунком відповідача за весь період користування кредитом унеможливлює перевірку доводів банку про те, що відповідач реально скористався кредитними коштами. Посилання Апелянта на те, що відповідач не надав контррахунку, є необґрунтованим, оскільки обов`язок первинного доказування лежить на позивачеві. Якщо позивач не надав належних доказів на підтвердження своєї вимоги, обов`язок спростування у відповідача не виникає (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18).
В оцінці принципу змагальності колегія суддів враховує концепцію «слабшої сторони» у споживчих кредитах. Вимоги до рівня та якості доказування для банку є вищими, оскільки банк володіє всіма технічними та правовими засобами для фіксації кожної операції клієнта. Будь-які сумніви щодо факту надання коштів, спричинені відсутністю первинної документації, мають тлумачитися на користь споживача (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 199/7014/20).
Крім того, апелянт стверджує про загальновідомість Умов та правил банку. Проте, колегія підкреслює, що загальновідомість публічної оферти не звільняє банк від обов`язку довести факт приєднання конкретної особи до конкретної редакції цих умов та, що найважливіше, факт виконання банком свого обов`язку з надання коштів. Стаття 204 ЦК України про презумпцію правомірності правочину в даному випадку не є релевантною для підтвердження обсягу заборгованості, оскільки вона стосується чинності договору, а не фактичного стану виконання зобов`язань сторонами.
Таким чином, оскільки АТ «Універсал Банк» не надало суду першої інстанції виписки з рахунку Відповідача, яка б підтверджувала виникнення заборгованості в сумі 15 920,90 грн, висновок суду першої інстанції про відмову у позові через недоведеність вимог є правильним і таким, що відповідає положенням статей 77-81 ЦПК України та сталим висновкам Верховного Суду щодо стандартів доказування у кредитних спорах. 
Інші доводи апеляційної скарги представника АТ «Універсал Банк» висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.
Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає його апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 376, 381, 383 ЦПК України суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В.Саліхов