Справа №:755/3939/25
Провадження №: 2/755/1193/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді: Гончарука В.П.
при секретарі: Оніщука Р.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу № 755/3939/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2017 по 31.01.2025 у розмірі 73 647,74 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.11.2010 вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу з відповідачем мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач вказує, що проживаючи разом, між ними з відповідачем тривалий час існували конфлікти та непорозуміння. Спільне життя не склалося через те, що вони мали різні погляди на сімейне життя, були відсутні взаєморозуміння, любов та повага. Відповідач матеріально сім`ю не забезпечував.
Також зазначає, що враховуючи свої інтереси та інтереси дитини було вирішено розірвати шлюб.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 13.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів належним чином не виконує, оскільки сплачує їх періодично та не в повному обсязі.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.02.2025 становить 73 637,74 грн.
18 квітня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки існує непогашена заборгованість зі сплати аліментів.
Зазначає, що наразі вона самостійно несе витрати по утриманню дитини, виховує, займається його духовним розвитком, навчанням та лікуванням. Відповідач жодної участі у життя дитини не приймає. Розмір аліментів визначений рішенням суду в сумі 2 000 грн. є недостатнім для задоволення базових потреб дитини, забезпечення належного розвитку та навчання. Лише у серпні 2024 року вона витратила на збори дитини до школи 30 000 грн. і подібні витрати є відносно регулярними з огляду на вік та стан здоров`я дитини. Окрім того, дитина має захворювання, як міопатія середнього ступеню з астигматизмом обох очей.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
12 травня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
13 листопада 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.07.2016 ухваленим у справі № 755/10416/16-ц, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
24 травня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/2515/17, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 13.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття.
Вищевказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 07.02.2025 за виконавчим листом № 755/2515/17, складеного старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар О.Д. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4, розмір заборгованості по сплаті ОСОБА_2 аліментів, станом на 01.02.2025 становить 73 637,74 грн.
Відповідно позовних вимог позивачка просить стягнути з відповідача пеню за період з 01.02.2017 по 31.01.2025 у розмірі 73 647,74 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем покладеного на нього рішенням суду обов`язку зі плати аліментів.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач у поданому відзиві на позову наяву вказує, що з 01.07.2017 по 01.02.2023 у нього дійсно була наявна заборгованість по сплаті аліментів. З березня 2023 року по квітнень 2025 року ним щомісячно перераховуються кошти по сплаті аліментів на картковий рахунок ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості з урахуванням сплачених ним коштів станом на 31.01.2025 становить 27 479,99 грн.
Також відповідач вказує, що дії позивача є недобросовісними, оскільки отримуючи кошти вона при отриманні розрахунку заборгованості не повідомила про вказані обставини державного виконавця, яким було надано розрахунок від 07.02.2025 та який не відповідає фактично сплаченим коштам. Вказує, що враховуючи такі обставини, він був вимушений звернутися до державного виконавця щодо проведення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів з врахуванням сплачених коштів.
07 травня 2025 року старшим державним виконавцем Бондарем О.Д. надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_4, відповідно до якого розмір заборгованості станом на 31.01.2025 становить 27 476,99 грн.
Крім цього відповідач вказує, що в період часу з 03.02.2017 по 28.02.2018 він проходив курс детоксикації та психокорекції з проблемою наркотичної залежності у стаціонарі клініки «Ренесанс-Луцьк», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 72. Проходження ним лікування та перебування на стаціонарі у закладі охорони здоров`я він був позбавлений можливості працювати та отримувати доходи за рахунок яких можна було б сплачувати аліменти на утримання дитини.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.
Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
Вказаний висновок підтверджується наступним.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).
Так, вирішуючи наявний між сторонами спір, суд приймає до уваги наступне.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як зазначено вище, звертаючись до суду із позовом, позивач посилається як на підставу для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, неналежне виконання ним свого обов`язку покладеного на нього відповідним рішення суду про стягнення аліментів.
Відповідно до наданого відповідачем до відзиву на позов розрахунку заборгованості від 07.05.2025 зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 755/2515/17 виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 07.06.2017 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , загальний розмір заборгованості станом на 01.05.2025 становить 29 446,84 грн.
Як убачається зі змісту вищевказаного розрахунку заборгованості від 07.05.2025, останній здійснено з урахуванням періоду часу з лютого 2017 року по квітень 2025 року включно.
Також зі змісту вказаного розрахунку убачається, що в період часу з лютого 2017 року по лютий 2018 року включно боржнику ОСОБА_2 нараховано заборгованість у розмірі по 2 000 грн. за кожний з місяців.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема доданою відповідаче до відзиву на позов довідкою № 54-2025 від 07.05.2025, виданою ТОВ «Клініка М. Долінського», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 03.02.2017 по 28.02.2018 проходив курс детоксикації та психокорекції з проблемою наркотичної залежності у стаціонарі клініки «Ренесанс- Луцьк», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 72.
Так, на переконання суду, знаходження відповідача ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні в медичному закладі в період часу з 03.02.2017 по 28.02.2018, що є періодом за який нараховано заборгованість по сплаті аліментів, може свідчити про об`єктивну неможливість останнього працювати та як наслідок отримувати відповідні доходи для сплати аліментів за рішенням суду, що виключає наявність в його діях вини з несплати аліментів за вказаний період.
Судом приймається до уваги те, що в подальшому, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, відповідачем починаючи з березня 2018 року по березень 2025 року здійснювалася сплата аліментів, що також підтверджується як самим розрахунком заборгованості так і наданими відповідачем копіями платіжних документів із зазначеними у них призначеннями «аліменти» та відомостями про отримувача « ОСОБА_1 ».
Виключеннями з вищевказаного періоду є серпень 2021 року та квітень 2022 року.
Так, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за серпень 2021 року, розмір пені складає 25 600 грн. (2 000 грн. х 1280 х 1%) та за квітень 2022 року складає 20 740 грн. (2 000 грн. х 1037 х 1%).
Загальний розмір пені зі сплати аліментів за серпень 2021 року та квітень 2022 року становить 46 340 грн.
Доказів щодо об`єктивної неможливості сплати аліментів у серпні 2021 року та квітні 2022 року з підстав, що виключали б вину у такій несплаті, відповідачем суду не надано.
Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Заявлений позивачем період стягнення пені становить в межах часу з 01.02.2017 по 31.01.2025. 
Відповідно до наданого відповідачем розрахунку заборгованості від 07.05.2025, заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 31.01.2025 складає 27 466,94 грн.
Враховуючи приписи норми ст. 196 СК України, та беручи до уваги, що загальний розмір пені по сплаті аліментів за серпень 2021 року та квітень 2022 року перевищує 100 % розміру суми заборгованості по сплаті аліментів станом на 31.01.2025 (46 340 грн.), розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 27 466,94 грн.
Також судом не встановлено підстав для зменшення розміру пені з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Так, відповідачем не надано до суду доказів того, що перебування на його утриманні матері, яка являється пенсіонером за віком, вимагає від відповідача будь-яких матеріальних витрат. Також позивачем не надано і доказів його майнового стану, зокрема довідки відповідного органу про відсутність доходів, натомість сам факт зміни сімейного стану відповідача у зв`язку із укладенням шлюбу та народження дитини не є достатньою підставою для зменшення судом розміру неустойки.
Серед іншого суд зазначає, що зменшення судом неустойки є правом суду, а не його обов`язком.
Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 27 466,94 грн.
В іншій частині позов задоволенню не підлягає у зв`язку із недоведеністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 155, 180, 181, 183, 191, 195, 196 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 15, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів станом на 31 січня 2025 року в сумі 27 466 (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 94 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Текст судового рішення складено 12.01.2026.

Суддя