ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4155/25  Номер провадження 22-ц/814/993/26	Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2025 року, ухвалене суддею Турченко Т. В., повний текст рішення складено – 23 вересня 2025 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

22.05.2025 АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» кредитну заборгованість за заявою-договором №22224247_RESTRUCT про надання споживчого кредиту від 08.11.2023, що в частині тіла кредиту, процентів та комісії станом на 05.05.2025 складає: 78 219,68 грн, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 62 539,96 грн; заборгованість по процентам (в т.ч. прострочена) – 0,10 грн; заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена) – 15 679,62 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» понесені позивачем судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.11.2023 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №22224247_RESTRUCT про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1. розділу 1 «Предмет та умови кредитування» кредитного договору позичальник просив надати споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: п. п. 1.2.1. загальна сума кредиту: 111 378,76 грн; п. п. 1.2.5. строк кредиту: 36 місяців; п. п. 1.2.8. проценти за користування кредитом: 0,001% річних; п. п. 1.4. комісія за обслуговування кредиту: 2,9% щомісячно. Відповідно до п. 1.10. кредитного договору банк на умовах цієї заяви-договору зобов`язується надати позичальнику споживчий кредит «Врегулювання кредитної заборгованості», а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених цією заявою-договором. Кредит надається на рефінансування заборгованості позичальника в АТ «Таскомбанк» в сумі 111 378,76 грн, шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Таскомбанк». Відповідно до п.1.11. кредитного договору позичальник доручив банку проведення дебетового переказу коштів для погашення заборгованості за кредитним договором №1627624-901 від 22.04.2021 у сумі 111 378,76 грн з поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Таскомбанк», на рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Таскомбанк». Відповідно до п. 2.5 кредитного договору відповідач погоджується з тим, що забов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого додатку №1 до цієї заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Згідно п.3.1.4 платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супровідних послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за кредитом. Відповідач підтвердив, що дана заява-договір є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 2.2. кредитного договору відповідач підтверджує, що на момент укладання заяви-договору попередньо ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту, в тому числі з вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормативними документами Національного банку України, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згоден. Відповідно до п. 5.3. при несплаті заборгованості за кредитом, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а також сум комісій, у встановлений договором термін, банк нараховує, а клієнт сплачує банку штраф у розмірі 300 грн, який нараховується на сьомий день виходу на прострочку. Відповідно до п. 5.5. кредитного договору при достроковому повному погашенні кредитної заборгованості, клієнт сплачує банку проценти за обслуговування кредитної заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитом у відповідному розрахунковому періоді та комісію за обслуговування кредитної заборгованості за поточний розрахунковий період у повному обсязі. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі. Отже, позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. У подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії. Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак зазначені заходи виявились безрезультатними. Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Як наслідок, станом на 05.05.2025 заборгованість за заявою-договором №22224247_RESTRUCT про надання кредиту від 08.11.2023 становить 78 219,68 грн, в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 62 539,96 грн; - заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) – 0,10 грн; - заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) – 15 679,62 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2025 року позов - задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» кредитну заборгованість за заявою–договором №22224247_RESTRUCT від 08.11.2023 у розмірі 78 219,68 грн та понесені судові витрати у розмірі 2 422,40 грн, а всього 80 642,08 грн. 

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що судом встановлено, що відповідачем було порушено умови кредитного договору №22224247_RESTRUCT від 08.11.2023 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку.Позовні вимоги АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 систематично вносив платежі на погашення кредитної заборгованості, а саме було сплачено суму у загальному розмірі 112 250 грн. Але, представниками АТ «Таскомбанк» не було закрито кредитну заборгованість і залишок за тілом кредиту становить 62 539,96 грн, що порушує дисбаланс договірних відносин, крім того, умови, в які ставить АТ «Таскомбанк», взагалі не дає можливості ОСОБА_1 як позичальнику погасити заборгованість за кредитним договором. Під час укладення кредитного договору представник АТ «Таскомбанк» усно повідомив ОСОБА_1 про щомісячний платіж складає у розмірі 3 500 грн, що було власноручно зазначено в графіку платежів. ОСОБА_1 добросовісно здійснював сплату саме у цьому розмірі. Лише через кілька місяців, без письмового повідомлення чи оновленого графіку, банк заявив про недостатність платежів та змінив суму на 6 500 грн, після чого відповідач почав сплачувати за новими умовами. З боку позивача було порушено обов`язок належного інформування клієнта про умови виконання кредитного договору. Повідомлення про умови кредитного договору повинні бути чіткими, однозначними та доступними споживачу. Банк не надав відповідачу жодного письмового графіку або повідомлення, яке б спростувало початково повідомлену суму. Це прямо вплинуло на характер виконання договору і не може вважатися простроченням або ухиленням з боку відповідача. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення п.1.4 договору про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» №22224247_RESTRUCT та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з розрахунком позивача, з 91 298,82 грн, сплачені ОСОБА_1 , 42 460,02 грн були спрямовані на покриття комісії за обслуговування кредиту, яка щомісячно складала понад 3 000 грн. Таким чином, правові підстави для стягнення суми комісії відсутні, а сама сума комісій 42 460,02 грн підлягає зарахуванню в рахунок погашення основного боргу. Відтак, заявлений позивачем борг за тілом кредиту у розмірі 62 539,96 грн має бути зменшений на зазначену суму, що призводить до умовного сальдо: 62 539,96-42 460,02=20 079,94 грн. Подальші регулярні платежі на суму понад 21 000 грн, які були сплачені ОСОБА_1 після дати, до якої складено розрахунок позивача, та не враховані банком у жодній частині боргу. Ці платежі були здійснені добросовісно, з переконанням у чинності зобов`язання, оскільки відповідач на той момент, не був повідомлений про підготовлений позов до суду і про відкриття провадження. Розрахунки, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ними, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування, тощо є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування позивачем відсотків. Із наданої позивачем виписки з рахунку, як доказу на підтвердження наявності заборгованості відповідача, неможливо встановити наявну суму боргу, його складові, період за який він утворився, що унеможливлює проведення об`єктивного розгляду справи та задоволення вимог банку. З огляду на те, що виписка оформлена з грубим порушенням вимог документообігу, не засідчена належним чином та не відповідає вимогам, які пред`являються до офіційного документу, а тому не може слугувати доказом у справі. З огляду на відсутність домовленості між сторонами щодо умов й розміру відсоткової ставки, пені, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ «Таскомбанк» про стягнення з відповідача вказаних складових заборгованості за кредитним договором. Позивачем не додано до позовної заяви витяг з Умов та Правил, які надавав банк, як наслідок, щоб відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-договір на укладення ДКБО, крім того, посилання на актуальну редакцію ДКБОФО також не було надано. Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору, діяли саме ці умови, а не інші. Тому, представником банку не було виконано цього обов`язку, а тому немає достатніх підстав вважати, що між ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк» був укладений кредитний договір. 

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Таскомбанк» просить її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 08.11.2023 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву-договір №22224247_RESTRUCT щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про надання споживчого кредиту (т.2 а.с. 31-34).

Як вбачається з п.1 розділу 1 кредитного договору ОСОБА_1 просив надати споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна суму кредиту в розмірі 111 378,76 грн, строком кредиту: 36 місяців; проценти за користування кредитом: 0,001% річних та комісія за обслуговування кредиту: 2,9% щомісячно.

Відповідно до п.1.10. кредитного договору банк на умовах вищевказаної заяви-договору зобов`язався надати ОСОБА_1 споживчий кредит «Врегулювання кредитної заборгованості», а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених цією заявою-договором.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що кредит надається на рефінансування заборгованості ОСОБА_1 в АТ «Таскомбанк» в сумі 111 378,76 грн, шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Таскомбанк».

Відповідно до п.1.11. кредитного договору, позичальник доручив банку проведення дебетового переказу коштів для погашення заборгованості за кредитним договором №1627624-901 від 22.04.2021 у сумі 111 378,76 грн з поточного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Таскомбанк», на рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Таскомбанк».

Пунктом 2.5 кредитного договору встановлено, що відповідач зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку.

Відповідно до п.5.3. при несплаті заборгованості за кредитом, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а також сум комісій, у встановлений договором термін, банк нараховує, а клієнт сплачує банку штраф у розмірі 300 грн, який нараховується на сьомий день виходу на прострочку.

Згідно п.5.5. кредитного договору, при достроковому повному погашенні кредитної заборгованості клієнт сплачує банку проценти, за обслуговування кредитної заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитом у відповідному розрахунковому періоді та комісію за обслуговування кредитної заборгованості за поточний розрахунковий період у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції, кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою, отже АТ «Таскомбанк» свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі (т.1 а.с. 175-187).

У подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. У зв`язку з чим станом на 05.052025 за заявою–договором №22224247_RESTRUCT від 08.11.2023 утворилася заборгованість, яка становить 78 219,68 грн, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 62 539,96 грн, заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) – 0,10 грн та 15 679,62 грн - заборгованість по комісії, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору (т.2 а.с. 38-39).

Отже, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем було порушено умови кредитного договору №22224247_RESTRUCT від 08.11.2023 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Апеляційний суд у складі колегії суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» кредитної заборгованості за заявою-договором №22224247_RESTRUCT про надання споживчого кредиту від 08.11.2023, що в частині тіла кредиту, процентів та комісії станом на 05.05.2025 складає: 78 219,68 грн, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 62 539,96 грн; заборгованість по процентам (в т.ч. прострочена) – 0,10 грн; заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена) – 15 679,62 грн.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що банк повністю виконав свої зобов`язання за договором, а позичальник ОСОБА_1 скористався наданим кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 (т.1 а.с. 175-187), проте умови договору не виконав, а тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту у розмірі 62 539,96 грн та заборгованості по відсотках у розмірі 0,10 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вносив платежі щодо погашення кредитної заборгованості, але представниками АТ «Таскомбанк»не було закрито кредитну заборгованість, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості станом на 05.05.2025. З наданих відповідачем квитанції від 09.05.2025 від 11.06.2025 та від 07.07.2025, в призначенні платежу зазначено «внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором №22224247_RESTRUCT від 08.11.2023, тобто немає посилання, що це погашення заборгованості у справі №552/4155/25, а оскільки кредит діючий до 08.11.2026 і основний борг не погашено, внесені відповідачем кошти зараховувались відповідно до додатку №1 до заяви-договору, що є невід`ємною частиною договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані розрахунки заборгованості не можуть бути первинними документами, які можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідач як власник рахунку, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний рахунок йому не належить. Заперечуючи проти заборгованості, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст. 77-80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 15 679,62 грн, виходячи із наступних обставин.

Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як вбачається з матеріалів справи, у пункті 1.4 кредитного договору від 08.11.2023 щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 2,90%, що складає 3 229,98 грн від суми кредиту щомісячно (т.2 а.с. 31 зворот).

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена додатком №1 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 7 графіку). Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у період з 10.12.2023 до 08.11.2026 сукупно складає 116 279,28 грн (т.2 а.с. 35).

Таким чином, колегія суддів вважає, що встановивши у кредитному договорі №22224247_RESTRUCT від 08.11.2023 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 116 279,28 грн, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими.
При цьому, згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 116 279,28 грн є суттєвим порівняно із розміром кредиту 111 378,76 грн, отриманого ОСОБА_1 , що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.

Водночас, АТ «Таскомбанк» не було позбавлене можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема, з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги АТ «Таскомбанк» про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 15 679,62 грн, відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Київського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитним договором №22224247_RESTRUCT від 08.11.2023 – зміні, зменшивши розмір заборгованості з 78 219,68 грн до 62 540,06 грн, з якої: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 62 539,96 грн; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 0,10 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 

Згідно п. 3, 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно матеріалів справи, АТ «Таскомбанк» сплатило 2 422,40 грн судового збору при подачі позову до суду першої інстанції (т.1 а.с. 5), ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплачено 3 633,60 грн (т.1 а.с. 210а, 250). 

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1936,70 грн, сплачений при подачі позову. Водночас, з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 728,54 грн судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги. 

Згідно ч. 10 ст. 141 УПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, шляхом взаємозаліку понесених судових витрат, з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» підлягає стягненню 1208,16 грн на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3,4, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитним договором №22224247_RESTRUCT від 08.11.2023 – змінити, зменшити розмір заборгованості з 78 219,68 грн до 62 540,06 грн, з якої: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 62 539,96 грн; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 0,10 грн та судовий збір у розмірі 1208,16 грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М Триголов