Справа №949/2458/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Тарасюк А.М.,
при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1  до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до відповідача Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області, та просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці з моменту набрання даним рішенням законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка, ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,14 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території колишньої Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №053378 від 12.12.2009 року; земельна ділянка площею 0,90 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території колишньої Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, гідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №016430 від 12.12.2009 року; земельна ділянка площею 1,86га, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території колишньої Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії РВ №043147 від 12.12.2009 року.
У вересні 2025 року вона переглядала документи покійної тітки, серед яких виявила заповіт складений на моє ім`я, про існування якого раніше і не здогадувалася.
Виявилося, що тітка, ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений секретарем Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ковальчук Н.С., яким на випадок своєї смерті, заповіла у власність рівними частинами їй, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 все належне тітці майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось. І взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право.
Про існування заповіту вона до цього часу не знала і не могла знати, оскільки була зареєстрована та проживала окремо від тітки, а покійна тітка чи будь-які сторонні особи про наявність заповіту їй не розповідали та не повідомляли.
Для оформлення права власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування по заповіту, 03 жовтня 2025 року вона звернулася до приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Гайдук В.О.
Однак, у своєму роз`ясненні нотаріус повідомила, що нею пропущено строк, встановлений для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до Дубровицького районного суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (оригінал роз`яснення додається).
На день смерті тітка, ОСОБА_2 , проживала одна. Малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, непрацездатного вдівця та непрацездатних батьків спадкодавця, які б претендували на обов`язкову частку майна ОСОБА_2 - не має. Інших спадкоємців, які вступили у спадщину після смерті    ОСОБА_2 , окрім неї немає.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 
Представник відповідача Дубровицької міської ради у судове засідання не з`явився. Згідно заяви міського голови Микульського Б.М., останній просить справу розглянути без участі представника міської ради за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги визнає.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Встановлено, що 01 лютого 2005 року ОСОБА_2 склала заповіт та на випадок своєї смерті заповіла у власність рівними частинами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право.
Вказаний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області (а.с.9).
Відповідно до ст. 1255 ЦК України, нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).
Як визначено ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Отже, спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , коли ОСОБА_2 померла.
З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_2 мала на праві приватної власності: земельну ділянку площею 0,14 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території колишньої Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії PB №053378 від 12.12.2009 року, земельну ділянку площею 0,90 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території колишньої Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії PB №016430 від 12.12.2009 року та земельну ділянку площею 1,86 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території колишньої Осівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії РВ №043147 від 12.12.2009 року (а.с.10, 11, 12).
Згідно Витягу зі Спадкового реєстру, виданого 03 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Гайдук В.О. (а.с.14) після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась.
Зазначена інформація свідчить про те, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори будь-які особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилася, відповідне повідомлення позивачу не надсилалося та не розміщувалася в пресі інформація про наявність заповіту на користь позивача.
Так, за загальним правилом положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №133/1880/18, провадження № 61-12000св19 вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Посилаючись на поважність причин пропуску строку подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, позивач зазначила що не знала про існування заповіту і не могла знати, так як була зареєстрована та проживала окремо від тітки, що унеможливило своєчасно подати нею заяву про прийняття спадщини.
Так, як вбачається з довідки виконавчого комітету Дубровицької міської ради №348/02 від 08.10.2025 року (а.с.15) померла ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, з Витягу з Реєстру територіальної громади №2025/011054112 від 07 серпня 2025 року (а.с.7) встановлено, що місце реєстрації ОСОБА_1 значиться в АДРЕСА_2 .
Отже, на переконання суду, зазначена обставина свідчать про неможливість реалізації позивачем свого права на прийняття нею спадщини у передбаченому статтею 1269 ЦК України порядку, за умови необізнаності спадкоємця про наявність заповіту .
Тому, зважаючи на ту обставину, що спадкоємець на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, то приватним нотаріусом Гайдук В.О. роз`яснено позивачу про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про що надав письмову відповідь (а.с.13).
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження № 61-38298св18.
Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №133/1880/18, провадження № 61-12000св19 вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Відповідно до положень статті 63 Закону України "Про нотаріат" в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
Згідно з п.п. 2.2 п. 2 та 3.2 п. 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.
Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку, зроблений у Постанові Верховного суду від 28 жовтня 2019 по справі № 761/42165/17-ц, провадження № 61-49121св18.
Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.
З огляду на зазначене вище, встановивши, що позивач ОСОБА_1 була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_2 не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1  до Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити. 
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк тривалістю три місяці з моменту набрання даним рішенням законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП:  НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Дубровицька міська рада, код ЄДРПОУ: 05390997, місцезнаходження: 34100, м. Дубровиця, вул. Воробинська, буд. 16, Сарненський район, Рівненська область.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького 
районного суду:      Тарасюк А.М.