ПОСТАНОВА 
Іменем України

21 листопада 2025 року                                                         м. Кропивницький

справа № 394/792/25
провадження № 22-ц/4809/1627/25 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 ;
третя особа – орган опіки та піклування Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – органу опіки та піклування Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області  про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2025 року (суддя Запорожець О.М.).
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2025 року постановлено позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – органу опіки та піклування Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини вважати неподаною та повернути позивачеві.
В обґрунтування зазначеного судового рішення місцевий суд вказав наступне.
Відповідно до ухвали місцевого суду від 29 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що позивач неправильно зазначив місце проживання (реєстрації) відповідачки.
Судом зауважено, що на виконання положення ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддею щодо віповідачки було сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру, згідно з відповіддю на який за вказаними параметрами особу не знайдено.
Крім того, з метою отримання персоніфікованих даних на відповідачку (місця її реєстрації) у відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддею було направлено запит до Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яка повідомила, що на території громади не зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 .
На переконання суду першої інстанції, дана обставина позбавить в майбутньому суд можливості викликати в судове засідання відповідачку, унеможливить отримання нею позовної заяви та доданих до неї матеріалів, створить умови тривалого розгляду справи, що в розрізі ст. ст. 210, 279 ЦПК України (строки розгляду справи) є неприпустимим, а тому з метою усунення недоліків позовної заяви запропоновано позивачу протягом встановленого строку повідомити суду правильну адресу проживання або реєстрації відповідачки.
Оскільки у встановлений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху строк позивач не усунув недоліки позовної заяви та не надав інформацію про адресу проживання або реєстрації відповідачки, суддя дійшов висновку про наявність підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2025 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. 

Зазначає, що з метою усунення недоліків позовної заяви, наведених в ухвалі місцевого суду про залишення позову без руху, позивач надав лист у якому, посилаючись на норму ч. 10 ст. 28 ЦПК України, вказав, що за наявною у нього інформацією відповідачка не має зареєстрованого місця проживання в Україні, а тому у позовній заяві було зазначене останнє відоме позивачу місце її перебування.

Однак, на переконання скаржника, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції взагалі не врахував норми ч. 10 ст. 187 ЦПК України.

Вважає, що оскаржувана ухвала порушує його законне право на звернення до суду та право на справедливий суд.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 12 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2025 року залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі розпорядження в.о. керівника Кропивницького апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року з підстав, що у ньому зазначені, здійснений повторний автоматизований розподіл даної справи між суддями апеляційного суду, за результатами якого здійснено заміну члена колегії з розгляду даної справи судді Мурашка С.І. суддею Дуковським О.Л.

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за поданою апеляційною скаргою.

16 жовтня 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.  

Відповідачка своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

На підставі відповідних наказів голови Кропивницького апеляційного суду, головуючий суддя Дьомич Л. М. у період з 24 жовтня 2025 року по 05 листопада 2025 року перебувала у службовому відрядженні, з 06 листопада по 07 листопада 2025 року та 10 листопада 2025 року – у відпустці. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення. 

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступного.
Обставини справи
23 липня 2025 року до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – органу опіки та піклування Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини.

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2024 року 29 липня 2025 рок у даній справі позовну залишено без руху; надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в цій ухвалі.

При цьому, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що у позовній заяві неправильно зазначено місце проживання (реєстрації) відповідачки, а тому запропоновано позивачу повідомити правильну адресу проживання або реєстрації відповідачки.
Копію зазначеної ухвали суду першої інстанції позивачем отримано 06 серпня 2025 року (а.с. 13).
07 серпня 2025 року ОСОБА_1 подано до суду лист, де зазначено, що за наявною інформацією, відповідачка не має зареєстрованого місця проживання в Україні, тому у позовній заяві вказане останнє відоме місце її перебування в Україні: АДРЕСА_1 . Теперішнє місце проживання чи перебування відповідачки позивачу не відомі (а.с. 14). 
12 серпня 2025 року судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу, мотиви якої наведені апеляційним судом вище.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним нормам процесуального закону не відповідає.

Надаючи правову оцінку в контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає про таке.
Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Такі вимоги визначені у ст. 175 ЦПК України. 

Так, згідно з приписами цієї норми, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За правилами, встановленими ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною.
Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, і можуть бути усунуті у процесі підготовки справи до судового розгляду.
Повертаючи позивачу подану ним позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що наведена у позові адреса відповідачки не підтвердилася ані інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру, ані відповіддю Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області на запит суду щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 на території вказаної територіальної громади. Разом з тим, у встановлений строк позивачем зазначений недолік позовної заяви не виправлено, правильну інформацію про адресу проживання або реєстрації відповідачки не надано.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.
Як вбачається з переліку додатків до позовної заяви, позивачем до суду першої інстанції подавалась копія свідоцтва про народження дитини – ОСОБА_3 , батьками якої є позивач та відповідачка. 
Відповідно до наданої до суду апеляційної інстанції копії згаданого свідоцтва серія НОМЕР_1 від 20 березня 2017 року мати дитини – ОСОБА_2 є громадянкою Республіки Молдова (а.с. 54).
За доводами позивача, викладеними ним письмово з метою усунення недоліків позовної заяви, ним у позові зазначено останню відому йому адресу місця проживання відповідачки, іншою інформацією він не володіє. 
Водночас, у силу вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Аналіз наведеної процесуальної норми, яку судом першої інстанції фактично проігноровано, свідчить, що законом визначений чіткий алгоритм дій суду у випадку неможливості встановити зареєстроване місце проживання чи перебування фізичної особи, який чітко передбачає необхідність вирішення питання саме про відкриття провадження у справі.

Отже, висновок суду, що відсутність підтвердження місця реєстрації відповідачки за повідомленою у позовній заяві адресою та ненадання позивачем актуальної інформації є підставою для визнання позовної заяви неподаною та її повернення, не ґрунтується на законі.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

За викладеного, висновки суду першої інстанції, зазначені в оскаржуваній ухвалі, не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції. 

При поверненні позовної заяви суд першої інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами (повернення позовної заяви) та поставленою метою (реалізацією особою права на судовий захист).

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що подана скаржником апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала – скасуванню.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги 

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Розподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється, з огляду на те, що дане судове рішення апеляційної інстанції не є остаточним вирішенням спору по суті. 
При цьому, колегією суддів враховано правову позицію Об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2025 року скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Цивільну справу № 394/792/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – органу опіки та піклування Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області  про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини направити до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний