Справа № 302/80/26 Провадження № 3/302/40/26	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
  04 лютого 2026 року 	  селище Міжгір`я 	

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Повідайчик О.І., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , 
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
водій ОСОБА_1 16.01.2026 біля 12 год 05 хв в с. Син-Поляна, керуючи транспортним засобом марки Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку та під час роїзду з траспортним засобом марки Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_3 допустив зіткнення, врезультаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, проте факт дорожньо-транспортної пригоди визнав, підтвердив надані ним письмові пояснення, які містяться у складеному відносно нього протоколі та вважає, що вчинення ДТП спричинено ненавмисно, а через погодні умови. Ствердив, що в ДТП є вина й іншого учасника - ОСОБА_2 .
Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно того дня він в с. Синевирська Поляна по вул. Головній керував транспортним засобом марки Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_3 , та під час руху йому назустріч виїхав на значній швидкості автомобіль марки Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , який при зустрічному роз`їзді зачепив переднє з боку водія дзеркало заднього виду й відламав його.
З`ясовуючи обставини, які підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП суддя враховує таке.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.
Крім того, у п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п. 13.1. ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Суд дослідив протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 659633 від 16.01.2026 та долучені до нього матеріали, а саме: схему місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.01.2026 об 12.05 год. в с. Син-Поляна, рапорт чергового інспектора ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 16.01.2026, пояснення ОСОБА_2 від 16.01.2026, пояснення ОСОБА_1 від 16.01.2026. Дослідивши зазначені докази, враховуючи відсутність заперечення до складеного адміністративного протоколу, доходжу висновку, що ОСОБА_1 16.01.2026 біля 12 год 05 хв в с. Син- ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки Mersedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримав обов`язку, визначеного п. 2.3. ПДР бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою й відповідно реагувати на її зміну, внаслідок чого допустив порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху. Відповідно до п. 13.1. ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку та під час роз`їзду з транспортним засобом марки Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_3 допустив зіткнення, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Внаслідок допущення водієм ОСОБА_1 вказаного порушення п. 13.1 ПДР було вчинено дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої транспортні засоби учасників отримали механічні пошкодження. Суд констатує, що порушення ОСОБА_1 ПДР перебувало в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП та отриманням транспортними засобами пошкоджень. При цьому суддя зауважує, що ця справа про адміністративне правопорушення розглядається виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно особи, щодо якої складений протокол та відповідно до фабули інкримінованого правопорушення (формули обвинувачення), що позбавляє суд можливості встановлювати наявність і ступінь вини інших осіб у ДТП.
З врахуванням наведеного доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, позиції потерпілого ОСОБА_2 , ставлення винної особи до скоєного, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням, що, відповідно до ст.23 КУпАП буде достатньою та необхідною мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вивчивши у повному обсязі матеріали справи про адміністративне правопорушення, приймаючи до уваги позицію потерпілого, відсутність на теперішній час будь-яких претензій до ОСОБА_1 , тому суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_1 положення статті 22 КУпАП України, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення та ті обставини, що тяжких наслідків від дій ОСОБА_1 не настало, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою провину не заперечив, що вбачається зі складеного протоколу про адміністративне правопорушення та наданих пояснень в судовому засіданні, а тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Згідно з положеннями ч.2 ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься і при оголошенні усного зауваження.
З наведених міркувань та керуючись ст. 22, 124, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження по справі закрити.
Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя 	О.І. Повідайчик