П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
—————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25532/25	

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,
повний текст судового рішення
складено 17.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-

В С Т А Н О В И В:
28.07.2025 ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.08.2023 №2761529-2407-1551-UA51100270000073549, №2761524-2407-1551- UA51100270000073549, №2761633-2407-1551-UA51020030000095942, №2761634-2407- 1551-UA51020030000095942, №2761635-2407-1551-UA51020030000095942, №2761636- 2407-1551-UA51020030000095942, №2761637-2407-1551-UA51020030000095942, №2761650-2407-1551-UA51020030000095942, №2761647-2407-1551- UA51020030000095942, №2761648-2407-1551-UA51020030000095942, №2761646-2407- 1551-UA51020030000095942, №2761649-2407-1551-UA51020030000095942, від 05.06.2024 №0961414-2407-1551-UA51020030000095942, №0961434-2407-1551- UA5102003000005942, №0961435-2407-1551-UA51020030000095942, №0961436-2407- 1551-UA51020030000095942, від 18.06.2024 №1871329-2407-1551- UA51020030000095942.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що оскаржуваними ППР йому нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової та нежитлової нерухомості. Позивач звертав увагу на те, що оскаржувані ППР були прийняті 07.08.2023, 05.06.2024, 18.06.2024, але 28.02.2022 він перетнув державний корд України, саме тому за змістом підпункту 102.3.1 пункту 102.3 статті 102 ПК України відлік строку давності зупиняється на період знаходження платника податків поза межами України.
Тим самим, на думку позивача, законодавець визнав неможливість нарахування контролюючим органом податкових зобов`язань платнику податків, відсутнього в Україні, що, зумовлено необхідністю доведення до відома платника податків проведення стосовно нього перевірок, нарахування податкових зобов`язань з метою надання можливості подати контролюючому органу заперечення, первинні документи.
Позивач вважав, що в даному випадку контролюючий орган обмежив його право на звернення із письмовою заявою за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: 1) об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; 2) розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; 3) права на користування пільгою зі сплати податку; 4) розміру ставки податку; 5) нарахованої суми податку.
Також, позивач звертав увагу на те, що він не подавав до контролюючого органу заяви про бажання отримувати документи через електронний кабінет. В той же час, повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення. Ця відмітка, на думку позивача, не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Натомість, виходячи з норми пункту 42.5. статті 42 ПК України, у разі повернення рекомендованого листа мають зазначатись саме причини його невручення, а не причини повернення. Отже, відмітка «за закінченням встановленого строку зберігання» не дає контролюючому органу підстав для визначення факту належного повідомлення платника податків. Близькі за змістом, на думку позивача, висновки викладені в окремій ухвалі Верховного Суду від 23.01.2019 y справі №761/15565/16-ц за наслідками казуального тлумачення норм Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270.
Посилався позивач і на постанову КАС ВС ід 22.09.2020 у справі №520/8836/18 в якій суд касаційної інстанції зазначив, що при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу…. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення, а тому відсутня необхідність перевірки суті конкретного порушення... як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання
Вказував позивач і на те, що з розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік, вбачається, що по об`єктах оподаткування, контролюючий орган на усі об`єкти оподаткування застосовує за перші 8 місяців пільгу (60 кв.м). Останні чотири місяці звітного періоду контролюючий орган застосовує пільгу 180 кв.м. При цьому сума податку не змінюється. 
У розрахунку за 2022 рік контролюючий орган взагалі не застосовує пільгу. А вже у розрахунку за 2023 рік контролюючий орган знову застосовує пільгу 60 кв.м.
Позивач вважав, що контролюючий орган допустив помилку при складанні розрахунків, що є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції мав застосувати до спірних правовідносин приписи пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 ПК України за якими у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені пп. 266.7.2 п. 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Заперечує апелянт і проти посилання судом першої інстанції на постанову Верховного суду від 03 квітня 2018 року по справі №810/5546/15, оскільки вважає, що вона не є релевантною до спірних правовідносин, адже ухвалена у 2018 році (не у період військового стану), та стосується відносин, які не є подібними (у справі №810/5546/15 платником податку є товариство з обмеженою відповідальністю стосовно якого провели перевірку. Товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість).
Інші доводи апеляційної скарги є подібними до доводів, які викладені в позовній заяві.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив, з матеріалів справи вбачається та сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємець, перебуває на спрощеній системі оподаткування та йому на праві власності належать наступні об`єкти нерухомого майна:
- квартира під реєстраційним номером майна 1812876451101 за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,4 кв.м., форма власності приватна, розмір частки 1/1, власник з 17.04.2019 по 17.09.2021;
- нежитлова будівля під реєстраційним номером майна 2273301551212 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 601,6 кв.м., форма власності приватна, розмір частки 1/1, власник з 20.01.2021 по 26.05.2023;
- нежитлова будівля під реєстраційним номером майна 2273302251212 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 416,30 кв.м., форма власності приватна, розмір частки 1/1, власник з 20.01.2021 по 26.05.2023;
- нежитлова будівля під реєстраційним номером майна 2273302551212 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 947,5 кв.м., форма власності приватна, розмір частки 1/1, власник з 20.01.2021 по 26.05.2023;
- нежитлова будівля під реєстраційним номером майна 2273301051212 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 574,9 кв.м., форма власності приватна, розмір частки 1/1, власник з 20.01.2021 по 26.05.2023;
- нежитлова будівля під реєстраційним номером майна 2273300451212 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 154,30 кв.м., форма власності приватна, розмір частки 1/1, власник з 20.01.2021 по 26.05.2023.
На ім`я ОСОБА_1 були винесені податкові повідомлення -рішення: 
1) по заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості:
- №2761529-2407-1551-UА51100270000073549 від 07.08.2023 в загальній сумі 53,84 грн. за 2020 рік ( АДРЕСА_1 ); відповідно до розрахунку податку до загальної площі житлової нерухомості 71,40 кв.м. застосована податкова пільга 60 кв.м.;
- №2761524-2407-1551-UА51100270000073549 від 07.08.2023 в загальній сумі 45,60 грн за 2022 рік ( АДРЕСА_1 ); відповідно до розрахунку податку до загальної площі житлової нерухомості 71,40 кв.м. застосована податкова пільга 60 кв.м.;
2) по заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік:
- №2761650-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 в загальній сумі 18048,00 грн за 2021 рік (Одеська обл., Березівський р-н, село Мар`янівка, вул. Пушкінська, буд. 25); загальна площа нерухомого майна – 601,60 кв.м., ставка – 30 грн/кв.м.;
- №2761647-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 в загальній сумі 17247,00 грн за 2021 рік (Одеська обл., Березівський р-н, село Мар`янівка, вул. Пушкінська, буд. 20); загальна площа нерухомого майна – 574,90 кв.м., ставка – 30 грн/кв.м.;
- №2761648-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 в загальній сумі 12489,00 грн за 2021 рік (Одеська обл., Березівський р-н, село Мар`янівка, вул. Пушкінська, буд. 26); загальна площа нерухомого майна – 416,30 кв.м., ставка – 30 грн/кв.м.;
- №2761646-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 в загальній сумі 4629,00 грн за 2021 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 154,30 кв.м., ставка – 30 грн/кв.м.;
- №2761649-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 в загальній сумі 28425,00 грн за 2021 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 947,50 кв.м., ставка – 30 грн/кв.м.;
3) по заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік:
- №2761633-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 5014,75 грн за 2022 рік (Одеська обл., Березівський р-н, село Мар`янівка, вул. Пушкінська, буд. 11); загальна площа нерухомого майна – 154,30 кв.м., ставка – 32,50 грн/кв.м.;
- №2761634-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 року в загальній сумі 30793,75 грн за 2022 рік (Одеська обл., Березівський р-н, село Мар`янівка, вул. Пушкінська, буд. 27); загальна площа нерухомого майна – 947,50 кв.м., ставка – 32,50 грн/кв.м.;
- №2761635-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 в загальній сумі 19552,00 грн за 2022 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 601,60 кв.м., ставка – 32,50 грн/кв.м.;
- №2761636-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 в загальній сумі 13529,75 грн за 2022 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 416,30 кв.м., ставка – 32,50 грн/кв.м.;
- №2761637-2407-1551-UА51020030000095942 від 07.08.2023 в загальній сумі 18684,25 грн за 2022 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 574,90 кв.м., ставка – 32,50 грн/кв.м.;
4) по заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за чотири місяці 2023 року:
- №0961414-2407-1551-UА51020030000095942 від 05.06.2024 в загальній сумі 1723,02 грн за 2023 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 154,30 кв.м., ставка – 33,50 грн/кв.м.
- №0961434-2407-1551-UА5102003000005942 від 05.06.2024 в загальній сумі 6717,87 грн за 2023 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 601,60 кв.м., ставка – 33,50 грн/кв.м.
- №0961435-2407-1551-UА51020030000095942 від 05.06.2024 в загальній сумі 4648,68 грн за 2023 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 416,30 кв.м., ставка – 33,50 грн/кв.м.
- №0961436-2407-1551-UА51020030000095942 від 05.06.2024 в загальній сумі 10580,42 грн за 2023 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 947,50 кв.м., ставка – 33,50 грн/кв.м.
- №1871329-2407-1551-UА51020030000095942 від 18.06.2024 в загальній сумі 6419,72 грн за 2023 рік ( АДРЕСА_2 ); загальна площа нерухомого майна – 574,90 кв.м., ставка – 33,50 грн/кв.м.
ППР за 2020-2022 роки були направлені засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням вручення поштового відправлення (трекінг відправлення №0600050581609), на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) 04 жовтня 2024 року та повернуті до ГУ ДПС в Одеській області з відміткою пошти про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» 
ППР за 2023 рік були направлені засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням вручення поштового відправлення (трекінг відправлення №0600969832450), на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) 07 жовтня 2024 року та повернуті до ГУ ДПС в Одеській області з відміткою пошти про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкове зобов`язання правильно визначене оскаржуваними ППР, а недоліки, які містяться у розрахунках не мали вплив на правильність визначення сум податкового зобов`язання.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1 ст. 41 Конституції України). 
За приписами частини 3 статті 13 Конституції України власність зобов`язує. 
Кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом (ч.1 та 2 ст. 57 Конституції України).
Кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (ч. 1 ст. 67 Конституції України).
Податок на майно складається, окрім іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (ст. 265 ПК України), платником якого є фізичні особи – власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України).
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПКУ), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ).
Також, встановлені пільги зі сплати податку, які стосуються виключно об`єктів житлової нерухомості.
Так, за змістом п.п.266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п.266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПКУ) 
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно пунктів а), б), в) п.п.266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. (п.п.266.7.1 п.266.7 ст. 266 ПКУ).
За приписами п.п.266.7.2. п.266.7 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт «а» п.п. 266.1.1 п. 266.10 ст. 266 ПКУ).
Підпунктом 266.10.3. пункту 266.10. статті 266 ПК України встановлено, що податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
За приписами п. 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, за загальним правилом, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.
Відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого платник податків перебуває поза межами України, якщо таке перебування є безперервним та дорівнює чи є більшим за 183 дні (п.п.102.3.1 п. 102.3 ст. 102 ПК України).
Як вбачається з електронних матеріалів справи, податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2020 та 2021 роки було визначене контролюючим органом 07.08.2023, а самі ППР надіслані апелянту засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням вручення поштового відправлення на податкову адресу позивача 04 жовтня 2024 року.
Податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021, 2022 було визначене контролюючим органом 07.08.2023, а самі ППР надіслані апелянту засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням вручення поштового відправлення на податкову адресу позивача 04 жовтня 2024 року.
Податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік було визначене контролюючим органом 05.06.2024, а самі ППР надіслані апелянту засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням вручення поштового відправлення на податкову адресу позивача 07 жовтня 2024 року.
При цьому податкове зобов`язання за 2020 рік мало бути нараховане контролюючим органом та надіслане податнику податку до 01 липня 2021 року, за 2021 рік – до 01 липня 2022 року, за 2022 рік – до 01 липня 2023 року, за 2023 рік – до 01 липня 2024 року.
Таким чином визначення апелянту 07.08.2024 податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2020 рік тата його надіслання 04.10.2024 здійснене податковим органом у межах строку давності, визначеного п. 102.1 ст. 102 ПК України, з урахуванням того, що вказаний строк зупинений на період перебування апелянта поза межами України, що відповідає приписам п.п.102.3.1 п. 102.3 ст. 102 ПК України.
Визнання апелянту 07.08.2024 податкового зобов`язання за 2021 та 2022 роки та надіслання відповідних ППР 04.10.2024, та визначення 05.06.2024 податкового зобов`язання за 2023 рік і надіслання відповідних ППР 07.10.2024, здійснене податковим органом у межах строку давності, визначеного п. 102.1 ст. 102 ПК України.
При цьому, колегія суддів зазначає про помилковість посилання апелянта на п. 102.1, п.п.102.3.1 п. 102.3 ст. 102 ПК України, як на обставину, яка забороняє контролюючому органу нараховувати податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та як на підставу для скасування оскаржуваних ППР. 
Відхиляє апеляційний суд і доводи апелянта щодо листування – надіслання оскаржуваних ППР за податковою адресою апелянта, з огляду на таке.
Як вже зазначалось за приписами п.п.266.7.2. п.266.7 ст. 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Статтею 42 ПК України врегульоване питання листування платників податків та контролюючих органів.
Як зазначає сам апелянт та не заперечує контролюючий орган, позивач, як платник податків, не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, 
Отже, податкові повідомлення – рішення повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу (п. 42.1 ст. 42 ПКУ).
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПКУ)..
Відповідно до п. 42.5. ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Апеляційний суд зазначає, що електронними матеріалами справи підтверджено виконання контролюючим органом свого обов`язку щодо надіслання оскаржуваних ППР адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Саме тому, оскаржувані ППР є такими, що вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення «у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням».
Перевіряючи доводи апелянта та висновки суду першої інстанції стосовно того, що матеріали справи не містять доказів того, що виїжджаючи у лютому 2022 року за межі України, або згодом після виїзду за межі України, апелянт, як фізична особа – платник податків, не повідомив контролюючий орган про зміну даних, що вносяться до облікової карки (місце проживання, п.п.70.2.4 п. 70.2 ст. 70 ПКУ), як то передбачено п. 70.7 ст. 70 ПК України, апеляційний суд зазначає таке.
Зареєстроване місце проживання не змінюється автоматично виїздом за кордон понад 6 місяців під час воєнного стану, окрім випадків оформлення виїзду на ПМП через консульство. Саме по собі перебування за кордоном (навіть тривале, за наявності дозволу типу тимчасового захисту) зазвичай не анулює реєстрацію в Україні без відповідної процедури.
В той час як метою повідомлення контролюючого органу про зміну даних, що вносяться до облікової карки (місце проживання, п.п.70.2.4 п. 70.2 ст. 70 ПКУ), як то передбачено п. 70.7 ст. 70 ПК України, та у відповідності до Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, є визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Отже, зауваження суду першої інстанції на відсутність доказів повідомлення позивачем контролюючого органу про зміну місця проживання, в цій справі не має жодного правого наслідку.
Водночас, апелянт, як громадянин України, який був власником об`єктів нерухомого майна щодо якого оскаржуваними ППР нараховані податкові зобов`язання, окрім прав, має конституційний обов`язок сплачувати податки, оскільки власність зобов`язує. ПК України був оприлюднений у встановленому законом порядку, що означає, що апелянт обізнаний про закон та зобов`язаний його неухильно дотримуватись, та будучи фізичної особою-підприємцем апелянт має розуміти, що сам по собі факт воєнного стану в України та його перебування за кордоном не підставою для невиконання свого конституційного обов`язку сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Перевіяючи доводи апелянта щодо незрозумілості розрахунку податкового зобов`язання із застосуванням пільг, апеляційний суд зазначає, що відповідно до електронних матеріалів справи, розрахунки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік та за 2023 рік дійсно містять заповнені графи щодо пільги у вигляді зменшення бази оподаткування, але наявність такої інформація не має математичного впливу на остаточну правильно визначену податковим органом суму податкового зобов`язання за вказані періоди.
Щодо врахування судом першої інстанції постанови ВС від 03.04.2018 у справі №810/5546/15 в частині, у якій суд касаційної інстанції погодився з судами першої та апеляційної інстанції про те, що недотримання строку прийняття податкового повідомлення-рішення не може слугувати самостійною підставою для звільнення платника податку від відповідальності за податкове правопорушення, апеляційний суд зазначає таке.
За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Проте, висновки Верховного Суду, зокрема Касаційного адміністративного суду (КАС), не є універсальними, оскільки їх застосування залежить від подібності правовідносин та встановлених судами фактичних обставин справи.
Постанова ВС від 03.04.2018 у справі №810/5546/15 дійсно не є релевантнною до правовідносин, які виникли у справі, що переглядається апеляційним судом, проте, врахування судом першої інстанції постанови ВС від 03.04.2018 у справі №810/5546/15 у частині, що стосується порушення строків прийняття ППР за наслідками проведеної перевірки, не є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Як вже було встановлено апеляційним судом, оскаржуваними ППР були визначені податкові зобов`язання та ці ППР були надіслані апелянту в межах строку давності, визначеного п. 102.1 ст. 102 ПК України, з урахуванням зокрема, і перебування апелянта поза межами України, що відповідає приписам п.п.102.3.1 п. 102.3 ст. 102 ПК України.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія