РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2026 року 	справа № 580/8319/25 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
22.07.2025 позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 періоду її роботи з 01.01.1994 року по 07.02.1995 року у КСП «Зоря» с. Бересняги Канівського району Черкаської області, з 07.02.1995 року по 24.04.1999 року та з 20.10.1999 року по 08.04.2000 року у КСП «ім. 50 річчя Перемоги» с. Бересняги Канівського району Черкаської області в календарному обчисленні як стаж на посадах; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.1994 року по 07.02.1995 року у КСП «Зоря» с. Бересняги Канівського району Черкаської області, з 07.02.1995 року по 24.04.1999 року та з 20.10.1999 року по 08.04.2000 року у КСП «ім. 50 річчя Перемоги» с. Бересняги Канівського району Черкаської області в календарному обчисленні як стаж на посадах.
Ухвалою суду відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
В обґрунтуванні позовних вимог позивач стверджує, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу періоду роботи з 01.01.1994 року по 07.02.1995 року у КСП «Зоря» с. Бересняги Канівського району Черкаської області, з 07.02.1995 року по 24.04.1999 року та з 20.10.1999 року по 08.04.2000 року у КСП «ім. 50 річчя Перемоги» с. Бересняги Канівського району Черкаської області, оскільки даний факт підтверджується записами в трудовій книжці, а правильність заповнення записів у трудовій книжці покладається на роботодавця.
Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив не скористався.
27.08.2025 відповідач подав до суду клопотання про долучення копії пенсійної справи.
Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, під час розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши наявні в матеріалах справи доводи та аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.
Суд встановив, що позивачка 06.03.2025 звернулася заявою про призначення пенсії за віком, яка розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення №232850003820 від 14.03.2025 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу- не враховано період роботи згідно трудової книжки колгоспника, оскільки на титульній сторінці відсутня дата видачітрудової книжки.
Не погоджуючись з відмовою у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1994 року по 07.02.1995 року у КСП «Зоря» с. Бересняги Канівського району Черкаської області, з 07.02.1995 року по 24.04.1999 року та з 20.10.1999 року по 08.04.2000 року у КСП «ім. 50 річчя Перемоги» с. Бересняги Канівського району Черкаської області, позивач звернулася до суду. 
Відповідно до вимог статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058). Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Згідно з вимогами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно із ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637). згідно з пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію «Про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі - Інструкція). Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Згідно з п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі - Основні положення), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13 Основних положень). 
Обов`язок долучення додаткових документів покладається на позивача відповідно до «Порядку подання документів подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1). Згідно з підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший під час звернення особи з відповідною заявою.
З трудової книжки Позивача вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з роз`єднанням ксп «Зоря» виведена та переведена у КСП «ім. 50 річчя Перемоги», 07.02.1995 прийнята в члени КСП «ім. 50 річчя Перемоги» та переведена на посаду зав. СТФ.
08.04.2000 виведена з членів ксп «ім. 50 річчя Перемоги» та з посади зав. магазина.
Згідно довідки про неотримання допомоги від 29.04.2025 № 192 вбачається що ОСОБА_1 допомогу не отримує, на обліку в управлінні соціального захисту не перебуває.
Щодо відсутності на титульній сторінці трудової книжки дати видачі, суд зазначає таке.
Працівник не може відповідати за ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністраці бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки, зокрема, у разі недотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.
Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Згідно ч. 3 ст. 44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Крім того, частиною 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що органи, які призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача період трудової діяльності з 01.01.1994 року по 07.02.1995 року у КСП «Зоря» с. Бересняги Канівського району Черкаської області, з 07.02.1995 року по 24.04.1999 року та з 20.10.1999 року по 08.04.2000 року у КСП «ім. 50 річчя Перемоги» с. Бересняги Канівського району Черкаської області.
Відповідно до ч. 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За результатами розгляду справи, беручи до уваги наявне в матеріалах справи рішення відповідача від, 14.03.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачу, та надані сторонами докази суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії, неправильно застосував норми чинного законодавства та не врахував усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому рішення від 14.03.2025 про відмову у призначенні пенсії визнається судом протиправним і таким, що належить скасуванню, а вимоги щодо зобов`язання пенсійного органу зарахувати спірний період роботи до страхового стажу позивача належать до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.
Згідно з ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн стягуються на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
При цьому підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже не зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивачки внаслідок неправомірних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно зі способом захисту порушених прав.
Крім того, у даному випадку розмір компенсації судових витрат необхідно визначати виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.
Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 620/1116/20.
Керуючись ст.ст. 139, 242, 245, 246, 255, 263, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №232850003820 від 14.03.2025 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1994 року по 07.02.1995 року у КСП «Зоря» с. Бересняги Канівського району Черкаської області, з 07.02.1995 року по 24.04.1999 року та з 20.10.1999 року по 08.04.2000 року у КСП «ім. 50 річчя Перемоги» с. Бересняги Канівського району Черкаської області.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 коп.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення складене 06.01.2025.

Суддя 	Валентина ОРЛЕНКО