Номер провадження: 33/813/2402/25
Номер справи місцевого суду: 947/28833/25 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сацика Романа Васильовича на постанову судді Київського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2025 року, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 391444 від 14.07.2025 року, водій ОСОБА_1 14.07.2025 року о 00.00 годин по проспекту Небесної Сотні, 15 в м. Одесі, керувала транспортним засобом Skoda Super B, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Київського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2025 року визнано ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Сацик Роман Васильович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час винесення постанови суддею першої інстанції не було належним чином досліджено матеріали справи та наявний відеозапис, у зв`язку з чим помилково прийшов до висновку, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки SKODA SUPER д.н.з. НОМЕР_2 . Так, того ж дня відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП, а матеріали передано до суду. Справу № 947/28825/25 Київським районним судом м. Одеси вже розглянуто, і постановою суду ОСОБА_2 визнано винним у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП. Таким чином, суд у своїй постанові однозначно встановив, що керував транспортним засобом ОСОБА_2 . Усі дії правоохоронців - від фіксації факту керування до складання протоколу та проведення огляду - були здійснені саме щодо нього, що підтверджено відповідною постановою і не потребує додаткового доведення. Окрім того, відповідно до відеозапису, котрий міститься в матеріалах справи, а саме відеозаписом «ЕПР1 391444 ОСОБА_1 ст. 130 - 202» о 14 год. 08 хв. 31 сек. ( 00 хв. 23 сек. на відеозаписі) працівник поліції питає у ОСОБА_2 мовою оригіналу: «Чего ты за руль садишься? Если права у нее тоже есть? Или ты сегодня тоже що то пила?» На що була отримана відповідь «Ні, можете перевірити». На що працівник поліції запитав: «А чего ты тогда за руль не села? Ты что боишься ездить?». На що було отримано відповідь: «Він попросив поїхати, бо тут інша дорога». Це свідчить, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом під час зупинки о 14 год. 19 хв. 27 сек. (11 хвилин 20 секунд на відеозапису «ЕПР1 391444 ОСОБА_1 ст. 130 - 2012») відбулася розмова між працівником поліції та ОСОБА_1 , де в неї питали чи точно вона нічого не пила, на що була отримана відповідь: «НІ». На що працівник поліції запитав, чому тоді вона одразу не сіла за кермо і тоді не було такої ситуації. Після чого поліцейські відсторонили ОСОБА_2 від керування транспортним засобом мінімум на добу та передали право керування ОСОБА_1 . При цьому перевіривши, що остання нічого не вживала. У постанові суду першої інстанції зазначено, що відеозапис нібито підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки вона виконала вимогу поліцейського щодо перепаркування автомобіля. Проте аналіз відеоматеріалів свідчить про інше: сам момент руху транспортного засобу та його перепаркувания на записі відсутній, тобто об`єктивна фіксація факту керування не здійснена. Більше того, перед тим як попросити ОСОБА_1 перепаркувати автомобіль, поліцейські вже офіційно передали їй право керування, що свідчить про відсутність у них будь-яких сумнівів щодо її тверезості та здатності керувати авто. Якби були підстави вважати, що вона перебуває у стані сп`яніння, право керування їй не могло бути передане.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 19.12.2025 року на 11-30 год. ОСОБА_1 та її захисник - адвоката Сацик Роман Васильович в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань або заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи за її відсутності до суду не подавали.
Постановою Одеського апеляційного суду від 18.12.2025 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Сацика Романа Васильовича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 
Проте, в призначений час до відеоконференції з апеляційним судом захисник не приєднався.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких підстав апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до неї адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останньої у вчиненні даного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Проте, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні працівниками поліції у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 391444 від 14.07.2025 року, водій ОСОБА_1 14.07.2025 року о 00.00 годин по проспекту Небесної Сотні, 15 в м. Одесі, керувала транспортним засобом Skoda Super B, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції 14.07.2025 року о 14-20 год. відносно ОСОБА_1 встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, зіниці очей, що не реагують на світло. Від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовилася.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 391444 від 14.07.2025 року, додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються події, що мала місце 14.07.2025 року за участі ОСОБА_1 . Дані відеозаписи розпочинаються з фіксування обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Після оформлення матеріалів, працівники поліції відсторонили ОСОБА_2 від права керування транспортним засобом протягом доби та передали право керування таким транспортним засобом ОСОБА_1 для того щоб перепаркувати транспортний засіб з проїжджої частини. Перед тим, як надати ОСОБА_1 право керування, працівники поліції запитали, чи вживала остання алкогольні напої, ОСОБА_1 відповідала, що ні, можете перевірити. Працівник поліції поверхнево оглянув для перевірки на стан сп`яніння ОСОБА_1 і після чого, надав право керування для перепаркування автомобіля. В подальшому, працівники поліції повідомили підозру щодо знаходження ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння та запропонували їй пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодилась. В службовому автомобілі працівників поліції,по дорозі в медичний заклад, ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та роз`яснено права передбачені ст. 268 КУпАП.
При розгляді апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), являється самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. 
Аналогічні положення, але з деталізацією дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У відповідності до п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Також, положення п. 7 Порядку № 1103 встановлюють, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Згідно п. 8 Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026).
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. 
Портативний відеореєстратор – це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).
Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Апеляційний суд звертає увагу, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.
Проаналізувавши обставини у справі, що встановлені апеляційним судом під час здійснення всебічного й повного дослідження доказів по справі, надання їм об`єктивної оцінки, апеляційний суд констатує, що матеріали справи, поза розумним сумнівом, не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні 14.07.2025 року правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, з долученого відеозапису до матеріалів справи вбачається, що того ж дня відносно ОСОБА_2 , який був в автомобілі разом з ОСОБА_1 , було складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно з даними з ЄДРСР постановою Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2025 року визнано ОСОБА_2 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Вказаною постановою було встановлено наступне: «автомобіль Skoda Super держаний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_2 , не заперечував факт керування. Працівники поліції запитали у дівчини, яка перебувала в автомобілі навіщо вона маючи посвідчення водія, передала керування транспортним засобом ОСОБА_2 , який не має посвідчення водія. Під час спілкування у ОСОБА_2 , були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції запитав, чи він щось вживав, він відповів вжив пиво вчора та сьогодні, йому запропонували пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_2 , погодився, пройшов огляд, його результат виявився позитивним 0,60%.. ОСОБА_2 , був повідомлений, що відносно нього буде складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП. Відносно ОСОБА_2 , було складено протокол а ст. 130 КУпАП».
Вказані обставини також вбачаються з долученого до матеріалів справи відеозапису.
В подальшому встановлено, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , його було відсторонено від права керування транспортним засобом на добу та надано було таке право ОСОБА_1 , для того щоб перепаркувати транспортний засіб з проїжджої частини. При цьому, працівники поліції запитали декілька разів та візуально оцінювали наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. Після перепаркування транспортного засобу ОСОБА_1 , працівники поліції одразу ж повідомили ОСОБА_1 про наявність в неї ознак наркотичного сп`яніння і необхідність проходження нею огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
Таким чином, за змістом наданих адміністративних матеріалів судом встановлено, що поліцейські на виконання вимог ч. 1, 7 ст. 266 КУпАП вжили заходів щодо відсторонення ОСОБА_2 , від керування транспортним засобом, після чого запропонували ОСОБА_1 перепаркувати автомобіль для чого повідомили, що допускають ОСОБА_1 до керування автомобілем і спостерігали, як ОСОБА_1 автомобіль переставила в інше місце.
Проте, подальшими діями – повідомлення ОСОБА_1 після того, як та перепаркувала автомобіль в присутності поліцейських, про наявність в неї ознак наркотичного сп`яніння і необхідність пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичній установі, поліцейські допустили суперечливу поведінку та непослідовність своїх же дій і рішень, що в свою чергу не може за наведених обставин вважатися добросовісним виконання поліцейськими своїх службових обов`язків, внаслідок чого не може в контексті наведеного (недобросовісності) вважати дії поліцейських відповідними вимогам ст. 266 КУпАП.
Апеляційний суд при цьому констатує, що за наведених обставин, складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП було безпідставним, оскільки поведінка поліцейських після надання права ОСОБА_1 керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність у працівників поліції сумнівів щодо її тверезості, а потім повідомлення ОСОБА_1 щодо знаходження нею у стані наркотичного сп`яніння, вказує на сумнів щодо достатніх підстав у поліцейських для вимоги до водія ОСОБА_1 щодо проходження останнім огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Зазначені обставини не були повно з`ясовані місцевим судом, що призвело до помилкового висновку про доведеність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
За встановлених обставин апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 частково заслуговують на увагу.
Таким чином, вбачається, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 280 КУпАП не з`ясував усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сацика Романа Васильовича – задовольнити частково. 
Постанову Київського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2025 року – скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити з підстави пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 30.12.2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду    О.М. Таварткіладзе