ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/702/26 Справа № 179/1884/23 	  	Головуючий у першій інстанції:  Кравченко О. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Гапонова А.В.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріль-Агро» на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Кравченко О.Ю. від 07 липня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріль-Агро» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріль-Агро» до ОСОБА_1 , третя особа – Магдалинівська селищна рада, про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим,– 

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що позивач є власником земельної ділянки площею 6,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1222386800:01:030:0001, що розташована на території Личківської сільської ради Новомосковського району (попередня назва – Пролетарська сільська рада Магдалинівського району) Дніпропетровської області. 19 жовтня 2015 року позивач, діючи в якості орендодавця, уклав договір оренди вказаної земельної ділянки кадастровий номер 1222386800:01:030:0001 з відповідачем ТОВ «Оріль-Агро», яке діяло в якості орендаря, відповідно до якого термін дії договору оренди становить сім років та, відповідно, договір оренди закінчує свою дію 19.10.2023 року. Договір оренди земельної ділянки було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.10.2016 року, номер запису про інше речове право:30810591. Після укладення договору оренди земельної ділянки від 19.10.2015 року, жодних додаткових угод між ним та ТОВ «Оріль-Агро», зокрема щодо продовження термінів дії договору оренди, не укладалося, та відповідно договір оренди повинен був діяти 7 (сім) років, тобто до 19.10.2023 року. На переконання позивача, припинення дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1222386800:01:030:0001 від 19.10.2015 року, повинно було відбутися 19.10.2023 року, шляхом закінчення строку, на який його було укладено, що відповідало положенню ст.31 Закону України «Про оренду землі». Позивач не мав намірів продовжувати термін дії вказаного договору оренди землі чи укладати будь-які інші правочини, що стосуються користування належною йому земельною ділянкою з боку ТОВ «Оріль-Агро» та відповідно бажав повернути у власне володіння належну йому земельну ділянку. 29.06.2023 позивачем на поштову адресу відповідача було направлено лист-повідомлення, за змістом якого він повідомляв про небажання продовжувати дію договору оренди та повернути у його володіння земельну ділянку. Цей лист отримано відповідачем 20.07.2023 року. 10 жовтня 2023 року позивач, з метою перевірки правового стану земельної ділянки, отримав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №349882344, з якої встановлено, що розділ «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» містить відомості про проведення державної реєстрації додаткової угоди №1 від 15.09.2023 до договору оренди земельної ділянки від 19.10.2015 року, а також відомості про автоматичне продовження дії договору оренди земельної ділянки від 19.10.2015. Відповідач стверджує, що жодних додаткових угод з ТОВ «Оріль-Агро» до договору оренди земельної ділянки від 19.10.2015 ніколи ні сам, ні через уповноважених осіб не підписував, та жодних дій, направлених на встановлення в договорі оренди умов щодо автоматичного продовження терміну дії договору на новий термін ніколи не погоджував. Відомості в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації додаткової угоди №1 від 15.09.2023 до договору оренди земельної ділянки від 19.10.2015 та встановлення автоматичного продовження терміну дії договору оренди землі були внесені без будь-якого волевиявлення позивача, за умови його повної необізнаності щодо наявності вказаної додаткової угоди. 01 листопада 2023 року, з метою перевірки стану земельної ділянки, позивач повторно отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №352734148, зі змісту якої встановив, що в розділ «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості, що термін дії договору оренди земельної ділянки від 19.10.2015 закінчується 19.10.2030, тобто фактично, згідно даних державного реєстру, відбулося автоматичне продовження терміну дії договору оренди землі на 7 років, що не відповідало волі позивача. Відповідач протиправно продовжив термін дії договору оренди землі та фактично продовжив користуватися земельною ділянкою, не повернувши її з оренди на користь позивача. Позивач додаткову угоду №1 від 15.09.2023 до договору оренди земельної ділянки від 19.10.2015 не підписував. Тому, уточнивши позовні вимоги (змінивши предмет позову), позивач просив визнати відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріль-Агро» права оренди щодо земельної ділянки площею 6,34 га, кадастровий номер 1222386800:01:030:0001, що належить на праві власності ОСОБА_1 , зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 жовтня 2016 року, номер запису про інше речове право: 30810591 (а.с.32-37 т.2). 
10 жовтня 2024 року ТОВ «Оріль-Агро» звернулося до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 19 жовтня 2016 року між сторонами було укладено договір оренди без серії та номеру щодо земельної ділянки загальною площею 6,3400 га, (кадастровий номер 1222386800:01:030:0001), яка знаходиться на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського (Новомосковського) району Дніпропетровської області. Згідно п.4.1 договору оренди, земельна ділянка надається в оренду строком на 7 (сім) років. Термін дії договору починається з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що виникає на підставі Договору та закінчується в день, наступний за днем закінчення строку оренди. Отже, оскільки договорі оренди був зареєстрований 19 жовтня 2016 року, термін його дії спливав 19 жовтня 2023 року. Пунктом 4.2 договору оренди сторони передбачили, що договір оренди в обов`язковому порядку припиняється без подальшого поновлення у разі закінчення строку, на який надано було в оренду земельну ділянку, якщо за шість місяців до його закінчення орендодавець повідомить орендаря про непродовження дії цього договору, інакше продовження дії його договору здійснюється згідно ч.2 п.2.3 цього договору. У разі, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, цей договір підлягає продовженню на той самий строк і на тих самих умовах. В разі припинення дії договору до закінчення польових робіт, строк оренди продовжується до повного завершення збирання урожаю. В свою чергу, відповідач за зустрічним позовом у строк, передбачений договором, а саме - за шість місяців до його закінчення, не повідомляв позивача про своє бажання не продовжувати дію договору оренди. Більше того, 15 вересня 2023 року відповідач навіть погодився на укладення додаткової угоди №1 до договору оренди, яка передбачала збільшений розмір орендної плати, а саме 42000,00 грн, однак фактично укладення якої оспорюється відповідачем, про що свідчать його доводи в рамках первісного позову. Також позивач за зустрічним позовом наголошує, що після закінчення терміну дії договору оренди, відповідач не звертався до позивача з вимогою повернути його земельну ділянку з оренди, у зв`язку із закінченням строк дії договору, тому позивач за зустрічним позовом станом на день звернення з даним позовом продовжує користуватися земельною ділянкою відповідно до умов договору оренди та вважає, що відповідно до п.4.2 договору оренди є всі підстави для визнання його в судовому порядку поновленим на той самий строк і на тих самих умовах. Тому позивач за зустрічним позовом просив визнати поновленим на той самий 7 річний строк (до 19 жовтня 2030 року) і на тих самих умовах Договір оренди земельної ділянки площею 6,3400 га (кадастровий номер 1222386800:01:030:0001), розташованої на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, без серії та номера, укладений 19.10.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «Оріль-Агро», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 жовтня 2016 року державним реєстратором Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Прохода С.А., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46080119 від 21.03.2019, номер запису про інше речове право:30810591 (а.с. 52-55 т.2). 
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Оріль-Агро» про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки задоволено. Визнано відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріль-Агро» права оренди земельної ділянки площею 6,34 га, кадастровий номер 1222386800:01:030:0001, що належить на праві власності ОСОБА_1 , зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 жовтня 2016 року, номер запису про інше речове право: 30810591. Стягнуто з ТОВ «Оріль-Агро» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 18174,72 грн. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Оріль-Агро» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим відмовлено. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Оріль-Агро», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,34 га, кадастровий номер 1222386800:01:030:0001, з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Личківської сільської ради Самарівського району (попередня назва – Пролетарська сільська рада Магдалинівського району) Дніпропетровської області (а.с.11-16 т.1). 
19 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та ТОВ «Оріль-Агро», як орендарем, укладений договір оренди земельної ділянки площею 6,3400 га, кадастровий номер 1222386800:01:030:0001, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.10.2016, номер запису про інше речове право: 30810591 (а.с. 125-127 т.1).
Відповідно до п.1.1., 2.1, 3.1, 3.2 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування (оренду) земельну ділянку площею 6,3400 га (кадастровий номер 1222386800:01:030:0001), яка знаходиться на території Пролетарської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою використання земельної ділянки для вирощування господарських культур.
За умовами вказаного вище договору оренди, земельна ділянка надається в оренду строком 7 (сім) років. Термін дії цього договору починається з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що виникає на підставі договору, і закінчується в день, наступний за днем закінчення строку оренди (п. 4.1 договору оренди).
Пунктом 5.1 договору оренди сторони погодили, що за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар нараховує орендодавцю щороку орендну плату в грошовій формі у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 11004,44 грн. 
Відповідно до п. 4.2 договору оренди від 19.10.2015, по закінченню терміну договору, орендар має переважне право на поновлення цього договору на новий термін. У разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за шість місяців до його закінчення.
Договір оренди земельної ділянки в обов`язковому порядку припиняється без подальшого поновлення у разі закінчення строку, на який надано було в оренду земельну ділянку, якщо за шість місяців до його закінчення орендодавець повідомить орендаря про не продовження дії цього договору, інакше продовження дії цього договору здійснюється згідно ч.2 п.2.3 Договору (абзац 2 п. 4.2 договору оренди від 19.10.2015). 
У разі, коли орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку оренди, то за відсутністю письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, цей договір підлягає продовженню на той самий строк і на ти самих умовах. В разі припинення дії договору до закінчення польових робіт, строк його дії продовжується до повного завершення збирання врожаю (абзац 3 п. 4.2 договору оренди від 19.10.2015). 
Відповідно до п. 4.3 вказаного вище договору, умови цього договору зберігають чинність на строк його дії у випадках, коли після набрання чинності договором, законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені цим договором.
За змістом пункту 6.2 договору оренди від 19.10.2015, у разі закінчення терміну дії, припинення, або розірвання цього договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у тому стані, в якому він одержав її в оренду, не пізніше 7 (семи) днів з моменту припинення терміну дії даного договору за актом приймання-передачі. 
На підставі вказаного договору оренди сторонами складений акт прийому-передачі земельної ділянки від 19.10.2016, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у користування земельну ділянку кадастровий номер 1222386800:01:030:0001 (т.1 а.с.17, 125-127, 129). 
Відповідачем за первісним позовом надано додаткову угоду №1 від 15 вересня 2023 року до договору оренди земельної ділянки б/н від 19 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Оріль-Агро», відповідно до якої розділ 4 договору оренди, який має назву «Термін дії договору та його продовження», викладений в наступній редакції:
«4.1. Земельна ділянка надається в оренду строком на 7 (сім) років. Термін дії цього Договору починається з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що виникає на підставі договору та закінчується в день, наступний за днем закінчення строку оренди.
4.2. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки. До листа повідомлення про укладення договору оренди землі орендар додає проект договору оренди.
4.3. Після закінчення строку дії договору даний договір може бути поновлений автоматично.
Автоматичним поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дії сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніше, як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.
У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк...» (а.с. 128 т.1). 
Також вказаною вище додатковою угодою пункт 5.1 розділу 5 Договору «Орендна плата» викладено у новій редакції. Відповідно до розділу ІІІ Додаткової угоди, зміни до Договору викладені в даній додатковій угоді набирають чинності з моменту її державної реєстрації.
29.06.2023 позивачем за первісним позовом на адресу відповідача за первісним позовом було направлено лист-повідомлення, за змістом якого ОСОБА_1 , зокрема, повідомляв про небажання продовжувати дію договору оренди та повернути у його володіння земельну ділянку (а.с. 20-21 т.1). Вказаний лист було отримано відповідачем 20.07.2023 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення АТ «Укрпошта» №4945500013086 (а.с. 22 т.1). 
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2023 №349882344 та витягом з Державного реєстру речових прав №350656856 від 17.10.2023 встановлено, що 19.10.2016 державним реєстратором Магдалинівської районної державної адміністрації Прохода С.А., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.03.2019 (з відкриттям розділу), індексний номер 46080119, право оренди належної позивачу земельної ділянки було зареєстровано за ТОВ «Оріль-Агро». Підставою для реєстрації права оренди земельної ділянки зазначено договір оренди землі б/н від 19.10.2015; додаткова угода №1 від 15.09.2023; дата закінчення дії договору зазначена - 19.10.2023, з автоматичним продовженням дії договору (а.с.17-18 т.1).
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.11.2023 №352734148, в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься інформація, що термін дії договору оренди земельної ділянки від 19.10.2015 закінчується 19.10.2030, з автоматичним продовженням дії договору (а.с.18 т.1). 
17.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора Магдалинівської селищної ради із заявою №57553631 про виключення з Державного реєстру прав відомостей про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с.122 т.1). 
Позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 , заперечує факт укладення з ТОВ «Оріль-Агро» додаткової угоди №1 від 15.09.2023 до договору оренди земельної ділянки від 19.10.2016 та зазначає, що вказану додаткову угоду він не укладав та не підписував. 
Згідно з висновком експерта №690-24, складеного за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи 22.07.2024 експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» Додаткової угоди від 15.09.2023 до Договору оренди земельної ділянки б/н від 19.10.2016 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.10-18 т.2). 
За положеннями статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. 
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину.
Відповідно до ч.1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
За змістом ч. 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі.
За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Стаття 17 Закону України «Про оренду землі» встановлює, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Отже, підписані та укладені договір оренди землі та/або відповідна додаткова угода до нього набирають чинності, а орендар набуває право оренди та використання земельної ділянки саме з моменту реєстрації такого права, а не з моменту підписання договору або додаткової угоди.
Для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19).
Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. 
Судом встановлено, що право оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 6,34 га з кадастровим номером 12223868000:01:030:0001, на підставі укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Оріль-Агро» договору оренди від 19.10.2015 року, зареєстровано державним реєстратором Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області 19.10.2016, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухому майно. 
Отже, право оренди вказаної земельної ділянки виникло у ТОВ «Оріль-Агро» з 19.10.2016.
Відповідно до п.4.1 договору оренди, договір укладений терміном на 7 років, починаючи з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки, і закінчується в день, наступний за днем закінчення строку оренди, тобто 19.10.2023. 
При цьому з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №349882344 від 10.10.2023 та №352734148 від 01.11.2023 вбачається, що на підставі додаткової угоди №1 від 15.09.2023 до Договору оренди було зареєстровано зміни в частині розміру орендної плати та строку дії договору оренди, який було продовжено до 19.10.2030 року, з автоматичним продовженням дії договору.
Судом також встановлено, що додаткову угоду №1 від 15.09.2023 до договору оренди земельної ділянки ОСОБА_1 не підписував, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи, тобто позивач за первісним позовом не погоджував умови вказаної додаткової угоди.
Оскільки вказана вище додаткова угода ОСОБА_1 не підписана, суд дійшов висновку, що між ТОВ «Оріль-Агро» та ОСОБА_1 не було досягнуто домовленості щодо укладення даної угоди, а отже, додаткова угода №1 від 15.09.2023 до договору оренди земельної ділянки від 19.10.2016 є неукладеною. 
Оскільки додаткова угода №1 від 15.09.2023 до Договору оренди земельної ділянки від 19.10.2016 між сторонами не укладена, при вирішенні питання щодо відсутності у ТОВ «Оріль-Агро» права оренди спірної земельної ділянки та зустрічних вимог про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, суд виходить з умов укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 19.10.2016, а також вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», які регулюють спірні правовідносини. 
Частиною третьою статті 792 Цивільного кодексу України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124).
Законом України «Про оренду землі» врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. 
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» №340-IX, Закон України «Про оренду землі» доповнено ст. 32-2 «Поновлення договорів оренди землі» та викладено ст. 33 у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк», а Земельний кодекс України доповнено ст. 126-1«Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови». У частині зазначених змін і доповнень Закон №340-ІХ набрав чинності 16.07.2020 року.
Разом з тим, у зв`язку з набранням чинності Законом №340-ІХ, «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» доповнено абзацами 3 і 4, якими передбачено, що договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом №340-ІХ, у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені ст.33 Закону України «Про оренду землі» (у новій редакції_ та ст.126-1 ЗК України. Правила, визначені ст.126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом №340ІХ, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. 
Отже, з урахуванням унормованих розділом ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правил дії Закону №340-ІХ в часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню порядок поновлення договорів оренди землі в редакції ст.33 цього Закону, чинній станом на 19.10.2016 року, тобто на момент укладення договору оренди (постанова Верховного Суду від 08.05.2024 року у справі №604/483/23). 
Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» до зміни її редакції згідно із Законом №340-ІХ мала назву «Поновлення договору оренди землі». 
Так, відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина 3).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 19.10.2016 року).
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 19.10.2016 року).
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції від 19.10.2016 року).
Отже, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проекті додаткової угоди, яку надав орендар.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2021 року у справі №903/1030/19 зауважила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). 
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Частини п`ята та шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:
За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону №161-XIV, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.
Спеціальне правило, викладене у частині шостій ст.33 Закону №161-XIV, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення. 
Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону №161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 Закону №161-XIV). 
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 Закону №161-XIV). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина одинадцята статті 33 Закону №161-XIV).
Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV, є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин. 
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (див. постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18). 
Як установлено вище, укладений між ТОВ «Оріль-Агро» та ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки діяв до 19.10.2023. 
Доказів того, що після цього ТОВ «Оріль-Агро», маючи намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі на новий строк, звертався до ОСОБА_1 з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, надсилав йому проект додаткової угоди, відповідачем за первісним позовом не надано; клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи. 
29.06.2023 позивачем за первісним позовом на адресу відповідача за первісним позовом було направлено лист-повідомлення, за змістом якого ОСОБА_1 , зокрема, повідомляв про небажання продовжувати дію договору оренди та повернути у його володіння земельну ділянку (а.с. 20-21 т.1). Вказаний лист було отримано відповідачем 20.07.2023 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення АТ «Укрпошта» №4945500013086 (а.с. 22 т.1). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що строк договору оренди від 19.10.2016 земельної ділянки кадастровий номер 1222386800:01:030:0001 закінчився 19.10.2023; встановивши, що ТОВ «Оріль-Агро» не дотримався вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» до спливу строку договору оренди, не повідомив відповідача про свій намір укласти договір оренди на новий строк, не уклав договір оренди землі або додатковий договір, – колегія дійшла висновку про втрату ТОВ «Оріль-Агро» права оренди вказаної земельної ділянки та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову про визнання поновленим на той самий 7 річний строк (до 19 жовтня 2030 року) і на тих самих умовах договору оренди земельної ділянки площею 6,3400 га (кадастровий номер 1222386800:01:030:0001), укладеного 19.10.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «Оріль-Агро».
Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). 
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.02.2024 року у справі №567/3/22 (провадження №61-5252сво23): «Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім. 
Належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача». 
Висновки, викладені в постанові ВС від 19.02.2024 у справі №567/3/22 узгоджуються з висновками, які попередньо були викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі №513/879/19 (провадження №14-049цс22). 
Враховуючи, що ТОВ «Оріль-Агро» після закінчення строку дії договору оренди землі фактично продовжує користуватися земельною ділянкою, яка належить позивачу за первісним позовом, за відсутності права оренди, обраний позивачем за первісним позовом спосіб захисту порушеного права про визнання у ТОВ «Оріль-Агро» відсутнім права оренди земельної ділянки площею 6,34 га, кадастровий номер 1222386800601:030:0001 є ефективним для відновлення порушеного права, приймаючи до уваги, що позивач за наявності такого судового рішення має можливість внести відповідні зміни до Державного реєстру, тому первісні позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Щодо доводів апеляційної скарги про продовження (пролонгацію) терміну дії договору оренди на підставі пункту 4.2 договору від 19.10.2015, колегія зазначає наступне. 
Відповідно до п. 4.2 договору оренди від 19.10.2015, по закінченню терміну договору, орендар має переважне право на поновлення цього договору на новий термін. У разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за шість місяців до його закінчення.
Договір оренди земельної ділянки в обов`язковому порядку припиняється без подальшого поновлення у разі закінчення строку, на який надано було в оренду земельну ділянку, якщо за шість місяців до його закінчення орендодавець повідомить орендаря про не продовження дії цього договору, інакше продовження дії цього договору здійснюється згідно ч.2 п.2.3 Договору (абзац 2 п. 4.2 договору оренди від 19.10.2015). 
У разі, коли орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку оренди, то за відсутністю письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, цей договір підлягає продовженню на той самий строк і на ти самих умовах. В разі припинення дії договору до закінчення польових робіт, строк його дії продовжується до повного завершення збирання врожаю (абзац 3 п. 4.2 договору оренди від 19.10.2015). 
Доказів виконання орендарем (зацікавленої сторони на поновлення договору на новий термін) абзацу першого пункту 4.2 договору оренди від 19.10.2015 щодо обов`язку письмово повідомити другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за шість місяців до його закінчення - суду не надано. 
Крім того, передбачений пунктом 4.2 договору оренди обов`язок орендодавця повідомляти орендаря про своє бажання не продовжувати дію договору оренди за 6 місяців до закінчення строку дії договору прямо суперечить умовам пролонгації договору оренди, передбаченим ст.33 Закону України «Про оренду землі», які встановлюють, що саме орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі орендар з додаванням до нього проекту додаткової угоди. 
Як викладено у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі №954/1000/20, сам по собі факт продовження користування орендарем орендованою земельної ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі та направлення відповідачем заперечень позивачу щодо поновлення договору оренди землі після спливу одного місяця з дня закінчення строку договору не має самостійного правового значення для вирішення питання про можливість поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» у зв`язку з тим, що позивач не дотримався вимог частини другої статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка надає орендареві підстави розраховувати на можливість такого поновлення.
За змістом приписів статті 33 Закону №161-XIV обов`язок підготувати проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі був покладений на орендаря. 
Факт того, що ТОВ «Оріль-Агро» продовжило користуватися земельною ділянкою після спливу строку договору, не є достатньою підставою для висновку про поновлення договору оренди земельної ділянки, адже для поновлення договору оренди обов`язковим є укладання додаткової угоди до договору оренди землі, яка сторонами в письмовій формі не укладалася. 
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. 
29.06.2023 позивачем за первісним позовом на адресу відповідача за первісним позовом було направлено лист-повідомлення, за змістом якого ОСОБА_1 , зокрема, повідомляв про небажання продовжувати дію договору оренди та повернути у його володіння земельну ділянку (а.с. 20-21 т.1). Вказаний лист було отримано відповідачем 20.07.2023 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення АТ «Укрпошта» №4945500013086 (а.с. 22 т.1). 
Тобто, ОСОБА_1 за три місяці до закінчення строку оренди (19.10.2023) повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати договір оренди належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 1222386800601:030:0001. 
У свою чергу, орендар ТОВ «Оріль-Агро», діючи недобросовісно, зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідні зміни до договору оренди на підставі додаткової угоди №1 від 15.09.2023, яку ОСОБА_1 не підписував, тобто на підставі неукладеного (підробленого) правочину. 
Обґрунтування апеляційної скарги про недоведеність факту ухилення орендаря від підписання акту прийому-передачі земельної ділянки власнику не спростовує викладених вище висновків та порушення ТОВ «Оріль-Агро» права ОСОБА_1 користування належною йому земельною ділянкою, у зв`язку з реєстрацією права оренди до 19.10.2030, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №352734148 від 01.11.2023 (а.с. 19 т.1). 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга ТОВ «Оріль-Агро» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оріль-Агро» – залишити без задоволення. 
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 26 січня 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

А.В. Гапонов