ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/4412/25 
№ провадження 2/646/1202/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.26      місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі 
головуючої судді Іщенко О. В., 
секретар судового засідання Петренко А. О.,

учасники справи: 
представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» Маслюженко М. П.,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ: 
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі 

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» в особі представника Маслюженка М. П. з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість у розмірі 17 975,449999999997 гривень, яка складається з: залишку простроченого кредиту у сумі 8 203,71 гривень та залишку прострочених комісій у сумі 9 771,74 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 жовтня 2018 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 22032000091620, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування (УДБО) клієнтів фізичних осіб у Акціонерному товаристві «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненнями, затверджений банком і розміщений на офіційному сайті банку - www.creditdnepr.com.ua та індивідуальної частини, якою є вказаний кредитний договір.
Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у відділенні банку шляхом підписання з боку клієнта власноручним підписом, а з боку банку, відповідно до пункту 2.6. Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб, шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки банку та підпису уповноваженої особи банку (факсиміле), зокрема, з цим погодився відповідач, про що зазначено в розділі 5 кредитного договору.
За умовами кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. кредитного договору банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби у сумі 22 320,00 гривень, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити суму за кредитом (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання.
Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, що відкритий у Акціонерному товаристві «Банк Кредит Дніпро».
Сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 22.10.2023. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0 % річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у відсотках від суми кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування.
Одночасно з укладенням кредитного договору клієнт уклав з «УНІКА Життя» договір добровільного страхування життя від 20 жовтня 2018 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 4 320,00 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є банк. За умовами договору клієнт доручив банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі страхового платежу на користь страховика згідно із укладеним договором страхування.
Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок клієнта грошові кошти у сумі 22 320,00 гривень, з яких сплатив на рахунок «УНІКА Життя» страховий платіж від імені клієнта у сумі 4 320,00 гривень.
У подальшому клієнт виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій лише частково. Згідно із виписками по рахунку клієнта за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення до суду сплатив банку лише 31 016,29 гривень. Останній платіж проведено 24 січня 2022 року. Строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати усіх нарахованих банком платежів за кредитом мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту - 22 жовтня 2023 року.
Однак, у зв`язку з початком війни на підставі самостійного рішення банку, як кредитора у кредитному зобов`язанні, з 01 березня 2022 року були запроваджені «кредитні канікули», умови яких передбачали перенесення строку платежів за кредитом на погашення суми основного боргу (та кредиту) на майбутні періоди. Тривалість «кредитних канікул» визначалась банком індивідуально для кожного клієнта і відображена у виписках по рахунку відповідача. 
Протягом «кредитних канікул» банк: не здійснював операцію по нарахуванню і винесенню на прострочку щодо сум належних клієнту платежів на погашення основного боргу за договором; комісія та проценти за користування кредитом нараховувались банком і підлягали сплаті в строки, передбачені графіком погашення, що наведений у розділі 4 кредитного договору, проте також не виносились на прострочку до закінчення строку «кредитних канікул».
З урахуванням наведеного вище, зазнав фактичних змін графік платежів клієнта з повернення основного боргу (тілу кредиту). У зв`язку з тим, що протягом строку дії «кредитних канікул» клієнт правомірно не сплачував кошти на погашення основного боргу, кінцевий строк виконання зобов`язань клієнта перед банком з повернення основного боргу продовжився і мав спливати не в дату закінчення строку кредитування, що була встановлена кредитним договором, а пізніше - пропорційно строку тривалості «кредитних канікул», але лише за умови належного виконання клієнтом своїх зобов`язань за кредитним договором.
Однак, клієнт ні протягом строку «кредитних канікул», ні після його закінчення належним чином умови кредитного договору не виконував і не сплачував усі узгоджені платежі на його погашення. У зв`язку з невиконанням клієнтом своїх зобов`язань за кредитним договором, банк на підставі положень підрозділу «Особливості надання та користування банківською послугою «Кредит готівкою» розділу «Умови надання споживчих кредитів», що викладені в УДБО, прийняв рішення вимагати дострокового погашення всієї заборгованості за кредитним договором шляхом відправки текстового повідомлення на основний номер телефону клієнта, як це передбачено УДБО.
Клієнт зобов`язаний в строк не пізніше 30 календарних днів з дня отримання зазначеного повідомлення банку погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. З урахуванням зазначеного, термін виконання зобов`язань клієнта з погашення всієї заборгованості за кредитним договором настав достроково - 27 вересня 2023 року. Після вказаної дати банк не здійснював нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту та нараховував штрафні санкції.
Станом на 27 вересня 2023 року у відповідача сформувалась заборгованість перед банком за кредитним договором: 8 203,71 гривні - залишок простроченого кредиту, 9 771,74 гривні - залишок прострочених комісій, що разом становить 17 975,449999999997 гривень. В подальшому сума заборгованості не змінювалась.
11 квітня 2024 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 11/04-24.
Відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно із додатком № 1.
Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває права грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників виконання всіх грошових зобов`язань та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Відповідно до пункту 6.2.2. договору факторингу права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Акт приймання-передачі підписано сторонами 11 квітня 2024 року.
Згідно із пунктом 6.3. договору факторингу з моменту переходу до фактора права вимоги, відповідно до умов пункту 6.2.2. цього договору фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває усіх прав (в тому числі прав грошових вимог клієнта за цими кредитним договорами).
Відповідно до пункту 7.1 договору факторингу фактор здійснює фінансування клієнта шляхом купівлі у нього права вимоги. Розмір фінансування становить 5 400 004,00 гривень без ПДВ і був сплачений фактором клієнту, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 18 від 11 квітня 2024 року на суму 5 400 004,00 гривень.
Також клієнт та фактор підписали додатки до договору факторингу, зокрема, реєстр боржників і акт приймання-передачі права вимоги. 
Таким чином, фактор набув право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, право вимоги до відповідача за кредитним договором № 22032000091620 від 22 жовтня 2018 року.
Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 22032000091620 від 22 жовтня 2018 року, сформованим Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», станом на 10 квітня 2024 року заборгованість відповідача становить: 8 203,71 гривні - залишок простроченого кредиту, 9 771,74 гривні - залишок прострочених комісій, що разом складає 17 975,449999999997 гривень.
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» станом на день відступлення грошової вимоги - 11 квітня 2024 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в одностороньому порядку не змінювало.
Ураховуючи викладене вище, позивач, керуючись положеннями Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування», просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у сумі 17 975,449999999997 гривень, яка складається з: 8 203,71 гривень - залишку простроченого кредиту; 9 771,74 гривень - залишку прострочених комісій.
Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 гривень.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача у судові засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Засобами системи «Електронний суд» надав заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв/клопотань від нього до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, постановив розглядати справу у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
22 жовтня 2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22032000091620. 

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит та сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором.
Згідно із пунктом 1.2. кредитного договору кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 22 320,00 гривень; строк кредитування 60 місяців; кінцева дата повернення кредиту - 22 жовтня 2023 року; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія заобслуговування кредиту - 1,99 % від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному порядку: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних.
У розділі 4 кредитного договору наведено графік платежів/розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта та орієнтовної реальної річної процентної ставки за цим договором.
Судом встановлено, що кредитний договір № 22032000091620 від 22 жовтня 2018 року підписано ОСОБА_1 власноручно.
22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, згідно із яким сума кредиту становить 22 320,00 гривень; строк кредитування - 60 місяців; процентна ставка, відсотків річних - 0,001 %; тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 56 %.
Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою, Мікро (3-37)» від 12 серпня 2021 року підписано відповідачем власноручно; із змісту документа убачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 12 серпня 2021 року.
На підтвердження виконання умов вищезазначеного кредитного договору стосовно видачі/перерахування відповідних кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 . Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» позивачем до суду надано виписку по особовому рахунку за період з 22.10.2018 по 10.04.2024, скріплену печаткою позичальника - Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро».
Згідно із розрахунком заборгованості від Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 22032000091620 від 22 жовтня 2018 року станом на 10 квітня 2024 року становить 17 975,51 гривень та складається з: 8 203,71 гривень - залишку простроченого кредиту, 0,87 гривень - залишку прострочених відсотків, 9 771,74 гривень - залишку прострочених комісій.
11 квітня 2024 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 11/04/24.
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. вказаного вище договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» передає грошові кошти в розпорядження Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» за плату, а Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
Згідно із підпунктом 6.2.2. пункту 6.2. вказаного договору права вимоги переходять до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі права вимоги (додаток 3), після чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. 
Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання сторонами та скріплення печатками (за наявності) сторін акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до додатку № 3 до даного договору в день підписання договору та набрання ним чинності.
Як зазначено у пункті 6.3. договору з моменту переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» відповідно до підпункту 6.2.2. цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» замінює Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває всіх прав (у тому числі прав грошових вимог) Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» за цими кредитними договорами.
До договору факторингу № 11/04/24 від 11 квітня 2024 року додано акт приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу № 11/04/24 від 11 квітня 2024 року та витяг з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 11/04/24 від 11 квітня 2024 року.
Зазначені вище документи підписані керівниками сторін договору факторингу та скріплені печатками юридичних осіб.
Відповідно до платіжної інструкції № 18 від 11 квітня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» перерахувало Акціонерному товариству «Банк Кредит Дніпро» кошти у розмірі 5 400 004,00 гривень у якості оплати за договором факторингу № 11/04/24 від 11 квітня 2024 року.
Відповідно до витягу з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 11/04/2024 від 11 квітня 2024 року, який підписано сторонами та скріплено печатками юридичних осіб, Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» на умовах, визначених договором, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 22032000091620, укладеним 22 жовтня 2018 року, на загальну суму заборгованості 17 975,51 гривень, що складається з: 8 203,71 гривень - простроченої заборгованості по тілу, 9 771,74 гривень - простроченої заборгованості по комісії.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між кредитодавцем - Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро" та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг.
Згідно із договором про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року Адвокатське об`єднання «Альянс ДЛС» в особі керуючого партнера Маслюженка М. П. здійснює представництво інтересів товариства у справі.
З акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4, підписаного сторонами 16 грудня 2024 року, встановлено, що вартість наданих правничих послуг становить 7 200,00 гривень.
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування 

Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 

Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються учасниками цивільної справи. 

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 

Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального коденсу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 

Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 

Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Як встановлено судом, 11 квітня 2024 року між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 11/04/24.
Згідно із підпунктом 6.2.2. пункту 6.2. вказаного договору права вимоги переходять до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі права вимоги (додаток 3), після чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання сторонами та скріплення печатками (за наявності) сторін акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до додатку № 3 до даного договору в день підписання договору та набрання ним чинності.
Як зазначено у пункті 6.3. договору, з моменту переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» відповідно до підпункту 6.2.2. цього договору права вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» замінює Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває всіх прав (у тому числі прав грошових вимог) Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» за цими кредитними договорами.
Судом встановлено, що зазначені вище необхідні умови набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» права вимоги до боржників останнім виконано, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 11 квітня 2024 року до договору факторингу № 11/04/24 від 11 квітня 2024 року, витягом з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 11/04/24 від 11 квітня 2024 року та платіжною інструкцією № 18 від 11 квітня 2024 року.
Отже, суд уважає доведеним позивачем факт набуття ним права вимоги до боржників, до переліку яких входить і відповідач ОСОБА_1 .
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 

Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 

Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. 

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 

Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування тамісцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (занаявності), прізвище, ім`я, по батькові та місцепроживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору. 

У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. 

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 

Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. 

Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. 
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. 
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. 
Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. 
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 17 975,449999999997 гривень, яка складається з: залишку простроченого кредиту - 8 203,71 гривень, залишку прострочених комісій - 9 771,74 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідача тим, що між первісним кредитором Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 22032000091620 від 22 жовтня 2018 року. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Судом встановлено, що відповідачем 22 жовтня 2018 року власноручно підписано кредитний договір № 22032000091620 та паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до виписки від Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» за рахунком № НОМЕР_1 , 22.10.2018 ОСОБА_1 було надано грошові кошти у сумі 22 320,00 гривень, згідно із умовами кредитного договору № 22032000091620 від 22 жовтня 2018 року, якими відповідач у подальшому активно користувався.
Згідно із абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Окрім того, суд зазначає, що у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Отже, ураховуючи наявність у справі зазначених вище доказів у якості перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів у розмірі 22 320,00 гривень, суд уважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів у зазначеному розмірі.
Стосовно заборгованості відповідача за простроченими комісіями у зазначеному позивачем розмірі суд зазначає таке.
Згідно із пунктом 1.1. кредитного договору № 22032000091620 від 22 жовтня 2018 року щомісячна комісія заобслуговування кредиту становить 1,99 % від суми кредиту.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Відповідно до пункту 4) частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4) частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно із пунктом 8 Правил про споживчий кредит банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки.
Згідно із додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включають проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не наведено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору.
За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Якщо у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, то положення договору про встановлення щомісячної комісії з розрахунково касового обслуговування є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.
У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона, за загальним правилом, може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину.
Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги і заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, пунктах 33.4.-33.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.07.2022 у справі № 496/3134/19.
У зв`язку з викладеним вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 нарахованої позивачем заборгованості по комісії за обслуговування кредитної заборгованості на суму 9 771,74 гривень.
Окрім того, як убачається з виписки по рахунку та наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем на погашення заборгованості за кредитом було сплачено грошові кошти у розмірі 11 992,59 гривень, які позивач зарахував на погашення комісії.
За відсутності належних доказів щодо наявності погодженого зі споживачем переліку комісійних послуг та підтвердження вчинення банком додаткових дій з обслуговування кредитної заборгованості, сплачені відповідачем кошти у сумі 11 992,59 гривень підлягають зарахуванню у рахунок погашення кредитної заборгованості та відніманню від заявленої позивачем суми заборгованості за залишком простроченого кредиту у розмірі 8 203,71 гривень.
Отже, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, надавши їм належну оцінку у їх сукупності та взаємозв`язку, перевіривши доводи позовної заяви, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» задоволенню не підлягають в повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі, сплачені позивачем судові витрати по справі залишаються за ним.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
УХВАЛИВ:
У позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 975,449999999997 гривень, що складається з: залишку простроченого кредиту у сумі 8 203,71 гривень, залишку прострочених комісій у сумі 9 771,74 гривень - відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 30 січня 2026 року.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», ЄДРПОУ: 43575686, місцезнаходження: вулиця Сімферопольська, будинок 21, приміщення 68, 69, місто Дніпро Дніпропетровської області, номер телефона: +380687775656, email: office@sunfordcap@uafin.net;
Представник позивача: Маслюженко Микола Павлович, адреса: вулиця Сімферопольська, будинок 21, офіс 411, місто Дніпро Дніпропетровської області, 49005; номер телефона: НОМЕР_2 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Іщенко