ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 484/5703/25	
Головуючий в 1 інстанції: Паньков Д.А. 

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,
при секретарі — Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, - 

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі головного державного виконавця Лемещенко А.П. щодо відкриття виконавчого провадження №79089442 від 12.09.2025 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві Лемещенко А.П. від 12.09.2025 року про відкриття виконавчого провадження №79089442;
- стягнути з Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві судові витрати на користь позивача.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є протиправними, а виконавче провадження підлягає закриттю як таке, що відкрито без правових підстав, оскільки позивач сплатив штраф одразу після отримання інформації про необхідність його сплати, підстав для подвоєння штрафу немає.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 79089442 від 12.09.2025 по примусовому виконанню постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2025 по справі № 484/5751/24, провадження 3/484/29/25. Скасовано постанову Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни про відкриття виконавчого провадження № 79089442 від 12.09.2025. Стягнуто з Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення фактичним обставинам справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження поза межами встановленого законом строку. Апелянт зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 79089442 від 12.09.2025 винесена у повній відповідності до вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» і не порушувала прав ні стягувача, ні боржника.
Крім того, суд першої інстанції не врахував положення статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем або іншими учасниками виконавчого провадження до начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець, або до суду, який видав виконавчий документ. Позивач не скористався своїм правом на звернення зі скаргою до начальника відділу чи до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня, що свідчить про недотримання досудового порядку оскарження.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено фактичні обставини справи, а саме 17.09.2025 р., тобто після відкриття виконавчого провадження, на адресу Відділу надійшло повідомлення з Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.08.2025 р., згідно з яким повідомлялося, що боржником було сплачено 17 000 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Зазначена сума була врахована як часткова сплата штрафу на користь державного бюджету, оскільки боржнику необхідно сплатити суму штрафу, визначену виконавчим документом у відповідності до вимог ст. 308 КУпАП. Крім того, апелянт зазначає, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 10.04.2025 р. залишено без змін постанову Первомайського міськрайонного суду від 20.02.2025 р., п`ятнадцятиденний строк для сплати штрафу почав свій перебіг з моменту повідомлення боржника про результати апеляційного розгляду. Документальних підтверджень дати отримання постанови апеляційного суду боржником надано не було, а тому, на думку апелянта, строк сплати штрафу було пропущено. Часткова сплата 17 000 грн відбулася лише 19.08.2025, тобто через чотири місяці після набрання чинності постановою апеляційного суду.
12 грудня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить залишити без задоволення апеляційну скаргу. 
18 грудня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій представник просить розглянути справи без участі представника Відділу. Зазначає, що позицію, викладену в апеляційній скарзі підтримує у повному обсязі, доповнень не має.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі № 484/5751/24, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, в сумі 605 грн. 60 коп.
В постанові зазначено, що на постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1,300-2цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. В порядку примусового виконання, відповідно до ст.308 КУпАП, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові.
Вказана постанова набрала законної сили 10.04.2025 р.
Супровідним листом Вих. Номер 484/5751/24/9699/2025 від 23.04.25 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області надіслав до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для примусового виконання копію вищезазначеної постанови.
12.09.2025 року головним державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лемещенко А.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 79089442, якою відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 484/5751/24, виданої 23.04.2025 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34000 грн. 
У зазначеній постанові зобов`язано боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 34000 грн. (а.с. 3).
Вважаючи дії відповідача та постанову про відкриття виконавчого провадження протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 сплатив накладений на нього штраф в розмірі 17 000,00 грн. до відкриття виконавчого провадження, про що одразу було повідомлено відповідача. Враховуючи, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не довів належними доказами, що відкрив виконавче провадження наступного дня, після отримання постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2025, а встановлений законом трьохмісячний строк пройшов, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважав за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 2 ст.14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч. 2 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Частина 4 цієї статті передбачає, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно з ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 3001, 3002 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
Згідно з ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження приймається за умови повного та безумовного виконання виконавчого документа.
Крім того, аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що у державного виконавця відсутній альтернативний варіант для досягнення фактичного виконання рішення суду, згідно якого боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, ніж той, що вказаний у виконавчому документі. 
Як було зазначено вище, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2025 року у справі № 484/5751/24, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
З матеріалів справи вбачається, що штраф в розмірі 17 000,00 грн., накладений вищезазначеною постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2025, був сплачений ОСОБА_1 19.08.2025, що підтверджується копією квитанції №0.0.4507440229.1 (а.с. 5).
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області листом Вих. Номер 484/5751/24/21906/2025 від 28.08.25 р. повідомив Центральний відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що 21.08.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання від представника Некрасова О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи квитанції про підтвердження оплати штрафу ОСОБА_1 в розмірі сімнадцять тисяч грн. Враховуючи вищезазначене, направлено копію квитанції № 0.0.4507440229.1 від 19.08.2025 року для долучення до виконавчого провадження.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 добровільно виконав постанову суду та сплатив накладений на нього штраф в розмірі 17 000,00 грн., після оскарження рішення в апеляційному порядку року до відкриття виконавчого провадження, а постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена головним державним виконавцем Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 12.09.2025, тобто більше ніж через 4 місяці з дня направлення цієї постанови до виконання, підстави для примусового виконання рішення суду відсутні.
Доводи апелянта про те, що повідомлення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.08.2025 надійшло на адресу апелянта 17.09.2025 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження 12.09.2025 року штраф був сплачений позивачем у добровільному порядку, дата отримання листа Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області вказаних обставин не спростовує.
Доводи апелянта про те, що позивачем було пропущено строк сплати штрафи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного вручення постанови апеляційного суду.
Апелянтом відповідних доказів не надано. 
Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Узагальнюючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та про наявність підстав для скасування зазначеної постанови.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – залишити без задоволення.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко 

Суддя: О.В. Єщенко