Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.02.2026  	Справа №607/341/26 Провадження №2-а/607/98/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Позняка В.М., 
за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., представника позивача – Сабатюк Н.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сабатюк Наталія Петрівна, звернувся в суд із позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, як такий, що пропущено з поважних причин; визнати протиправною та скасувати постанову №R100568 від 26.09.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст .210-1 КУпАП.
Позов обґрунтовано тим, що позивач не був присутній під час складання оскаржуваної постанови, а дізнався про неї лише після відкриття виконавчого провадження та блокування його банківської карти. 23.12.2025 позивач ознайомився із постановою по справі про адміністративне правопорушення за №R100568 від 26.09.2025 року. Тому вважає, що десятиденний строк на оскарження постанови було пропущено з поважних причин
Вказує, що у позивача відсутній обов`язок виконувати та дотримуватися правил військового обліку перед ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки такий обов`язок він належним чином виконує перед ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач також не погоджується із інкримінованим йому правопорушенням, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. А оскаржувану постанову вважає такою, що прийнята не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Зокрема, в порушення вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 01 січня 2024 року №3 та вимог КУпАП, ІНФОРМАЦІЯ_2 : позивачу не вручено другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення; позивача не ознайомлювали з будь-якими матеріалами, що підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення; позивача в будь-яких спосіб (усний чи письмовий) не було інформовано про необхідність проходження ним ВЛК, як то видача на його ім`я повістки, направлення на ВЛК, тощо; в порушення вимог ст. ст.258 КУпАП копія постанови протягом 3 днів не вручено та/або не надіслано Позивачу. Таким чином, твердження, наведені у постанові є недостовірними та не підтверджуються жодними належними доказами. Будь-яких повісток позивач не отримував. Про наявність такої повістки відповідачем в оскаржуваній постанові також не згадується. В якості додатків до даної постанови не надано повістки з вимогою з`явитись для проходження ВЛК, копії направлення на ВЛК, копії акту відмови від проходження ВЛК, будь-яких інших доказів наведених обставин. Таким чином, наведені в постанові твердження мають ознаки формального та поверхневого характеру, суперечать фактичним обставинам справи, побудовані на припущеннях і не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. 
З цих підстав просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Від ІНФОРМАЦІЯ_1  надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Стверджує, що оскаржена постанова є законною та обґрунтованою, матеріалами справи доведено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 201-1 КУпАП, оскільки в нього був обов`язок відповідно до Закону України N? 4235-IX від 12.02.2025 року, про внесення змін до пункту розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Вказують, що 26.09.2025 Позивач був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 як такий, що перебуває в базі розшуку Тернопільського РУ Національної поліції в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст. 210 КУпАП, в зв?язку з не проходженням (відмова від проходження) військово-лікарської комісії (п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист»). Цього ж дня посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 складено адміністративний протокол № 1162 про адміністративне равопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП. З даним протоколом Позивача ознайомлено під підпис та вручено особисто копію протоколу № 1162. 29.09.2025 року відбувся розгляд по матеріалах адміністративної справи, та т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову № R100568 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного штрафу 17 000 грн. Вказує, що оскаржувана постанова є правомірною та прийнятою згідно норм чинного законодавства.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила його задовольнити. Окрім того, вказала, що позивач ніколи не визнавався обмежено придатним, а навпаки проходив військову службу, тому наведені відповідачем в оскаржуваній постанові норми закону щодо обов`язку самостійного звернення до ТЦК для проходження ВЛК до нього не застосовуються.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив, у відзиві на позов представник відповідача просив проводити судовий розгляд без його участі.
Судом установлено, що постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 № R100568 від 26.09.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за те, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився) від проходження ВЛК (п. 2 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
В матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу копії оскаржуваної постановви від 26.09.2025. Позивач стверджує, що ознайомився із вказанаю постановою 23.12.2025 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження після блокування його рахунка, що підтверджується копією заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження з відповідною відміткою. Доказів протилежного в матеріалах справи немає. А з позовом до суду представник позивача звернулася за допомогою підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 29.12.2025. Тому суд доходить переконання, що строк оскарження постанови необхідно поновити.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно зі статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи, серед іншого, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони № 3 від 01.01.2024, протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, щодо особи, яка не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.
Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення, та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності (далі - заява про визнання правопорушення).
Так, у відзиві на позов представник відповідача стверджує про те, що 26.09.2025 позивач був доставлений працівниками Національної поліції то ІНФОРМАЦІЯ_4 як такий, що перебуває в розшуку та цого дня посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 складено адміністративний протокол № 1162 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Водночас, доказів складання такого протоколу та вручення його копії позивачу суду не надано, як і не надано доказів відсутності підстав для його складання, відповідно до Розділу ІІ вказаної Інструкції.
Згідно із пунктом 11 Розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони № 3 від 01.01.2024, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення
Відповідно до частини другої статті 283 КУпАП, постанова повинна містити:  найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;  дату розгляду справи;  відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;  опис обставин, установлених під час розгляду справи;  зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;  прийняте у справі рішення.
Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною третьої цієї статті КУпАП передбачено особливо кваліфікований склад цього проступку, який полягає у вчиненні дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.
Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила (норми законодавства) про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Всупереч вимог статті 283 КУпАП, в постанові № R100568 від 26.09.2025 не викладено обставин, установлених під час розгляду справи.
Зокрема, у постанові не вказано в який період ОСОБА_1 зобов`язаний пройти ВЛК та дату вчинення ним правопорушення.
Окрім того, в постанові не зазначено в силу яких обставин ОСОБА_1 зобов`язаний був проходити ВЛК відповідно до п. 2 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме - чи був він визнаний обмежено придатними до військової служби.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючисьзакономі правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно достатті 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом з`ясовано, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився) від проходження ВЛК (п. 2 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»).
Суд не погоджується висновками про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.
Відповідно достатті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII(далі - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до п. 2 Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року № 4235-IX установлено, що «громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатними до військової служби, в силу чого в нього виник обов`язок щодо проходження ВЛК, передбачений пунктом 2 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Представник позивача в судовому засіданні вказану обставинку заперечує.
З електронного військово-облікового документа, сформованого у застосунку «Резерв+», встановлено, що ОСОБА_1 військовозобов`язаний, перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 , має звання солдат, ВОС – 100915, стрілець, вчасно уточнив дані, має відстрочку на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до завершення мобілізації.
У зв`язку з ненаданням відповідачем під час розгляду справи жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд позбавлений можливості встановити наявність у його діянні складу адміністративного правопорушення.
Натомість позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У постанові від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд зазначає, що з урахуванням положень вказаної вище норми, рішення суб`єкта владних повноважень не потребує окремого визнання його протиправним, оскільки така протиправність підтверджується шляхом скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що постанову № R100568 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 26.09.2025 слід скасувати, а провадження у справі закрити.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини сьомої статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Тобто, за приписами наведеної вище правової норми початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.
Протокол про адміністративне правопорушення, з якого можна було б встановити день виявлення правопорушення, в матеріалах справи відсутній. В постанові по справі про адміністративне правопорушення ці дані також відсутні.
Проте, як стверджує відповідач у відзиві на позов,позивач, будучи визнаним обмежено придатним, зобов`язаний був до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Отже, виявлення факту не проходження позивачем ВЛК відповідачем відбулось саме 05.06.2025, оскільки в цей день відповідачу було відомо, що позивачем ВЛК не пройдено.
Проте, спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення винесено 26.09.2025, тобто після закінчення 3-х місячного строку, встановленого частиною сьомою статті 38 КУпАП.
Враховуючи те, що позов задоволено, в силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,48 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись статтею 55 Конституції України, статтями 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд

УХВАЛИВ:
Поновити строк оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 №R100568 від 26.09.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, а провадження у справі закрити.
Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 , місцезнаходження – АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя	В. М. Позняк