ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/9405/25  Номер провадження 33/814/307/26	Головуючий у 1-й інстанції Калько О. С.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2025 року, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч. 1 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, провадження по справі закрито.
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнано винною у тому, що ОСОБА_1 ухилилась від належного виконання батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній 22.10.2025 близько 15.00 год. за адресою АДРЕСА_1 вдарив письмовою ручкою іншу дитину в область шиї, чим ОСОБА_1 порушила вимогу ст. 150 Сімейного Кодексу України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 184 ч.1 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу, в якій прохає постанову Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2025 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
Крім того, вважає, що суд першої інстанції не вірно встановив наявність у діях ОСОБА_1 ухилення від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина, оскільки доказів, які доводили факт неналежного виконання батьківських обов`язків та скоєння адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.184 КУпАП, матеріали справи не містять.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ухилилась від належного виконання батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній 22.10.2025 близько 15.00 год. за адресою АДРЕСА_1 вдарив письмовою ручкою іншу дитину в область шиї, чим ОСОБА_1 порушила вимогу ст. 150 Сімейного Кодексу України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 184 ч.1 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ВАД № 395989 від 17.11.2025 (а.с.1), рапортом про подію (а.с.2), пояснення ОСОБА_1 (а.с.3), копію паспорта та свідоцтва про народження (а.с.4,5), копію медичного висновку ( а.с.9) та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитися, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
За правилом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
З огляду на те, що ч. 1 ст. 184 КУпАП, порушення якої ставиться в провину ОСОБА_1 , є бланкетною, то при розгляді цієї справи необхідно з`ясувати серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення суд першої інстанції вказував, що факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення ВАД № 395989 від 17.11.2025 (а.с.1), рапортом про подію (а.с.2), пояснення ОСОБА_1 (а.с.3), копію паспорта та свідоцтва про народження (а.с.4,5), копію медичного висновку ( а.с.9) та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи
Відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, з конкретизацією суті порушення.
Водночас, в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, в яких саме діях ОСОБА_1 вбачається неналежне виконання батьківських обов`язків щодо дитини, не зазначена форма вини та наслідки, що настали саме у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, їхній причинний зв`язок, тобто суть правопорушення викладено не повно, оскільки особою, якою складено протокол, зазначено лише загальні фрази щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, з яких неможливо встановити, в чому конкретно полягає ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 та в чому саме її вина.
Судом не взято до уваги те, що невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей мають містити систематичний та триваючий характер. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 неналежно займається вихованням свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Отже, суд першої інстанції не в повній мірі перевірив дотримання вимог ст. 256 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не містить ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема, в чому саме полягає ухилення особи від виконання обов`язків щодо виховання дитини та яким чином було здійснено відповідне ухилення.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції («Малофєєва проти Росії», рішення від 30.05.2013 р., заява F 36673/04; «Карелін проти Росії», заява F 926/08, рішення від 20.09.2016 р.).
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, визнав її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи. Крім того апеляційний суд зазначає, що будь-яких доказів матеріали справи не містять, у зв`язку з чим не можна стверджувати про систематичність дій ОСОБА_1 у не належному вихованні дитини та не свідчить про вчинення нею правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. Інші докази, які вказували б на не виконання батьківських обов`язків систематично, протягом року. у матеріалах справи відсутні.
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, вважаю, що сукупністю зібраних та досліджених судом доказів не доведена наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП -  закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду        Г.Л. Карпушин