ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року	Львів	Справа № 260/3677/24 пров. № А/857/33312/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                    Носа С.П.,
суддів                                                                       Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,
          
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі №260/3677/24 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Рахівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
суддя у І інстанції                                                        Дору Ю.Ю.,
час ухвалення рішення                                                не зазначено,
місце ухвалення рішення                                            м. Ужгород,
дата складення повного тексту рішення                   не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_2 (далі – позивач) звернулася у Закарпатський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Рахівської міської ради (далі – відповідач), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Рахівської міської ради, прийняте на 50 сесії восьмого скликання 30 квітня 2024 року за №780 «Про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яким вирішила: відмовити громадянці ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9500 га у власність для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Рахівська міська рада урочище "Стаїщі" за межами населеного пункту відповідно до підпункту 5 пункту 27 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України «під час воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі забороняється;
- зобов`язати Рахівську міську раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке раніше було виділене у користування ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову зазначила, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: м. Рахів, урочище Стаїщі, перебуває у користуванні позивача на підставі рішення Рахівської міської ради народних депутатів 10 сесії 21 скликання від 22.04.1993 року "Про виділення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення підсобного господарства, городництва, сінокосіння із земель міського фонду розміром 0,95 га".
Згідно з пунктом 7 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Абзацом 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1996 "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Отже, відповідач при розгляді заяви позивача по суті на депутатській комісії з питань земельних відносин не надав належної оцінки рішенню Рахівської міської ради народних депутатів 10 сесії 21 скликання від 22.04.1993 "Про виділення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення підсобного господарства, городництва, сінокосіння із земель міського фонду розміром 0,95 га". Тому позивач вважає, що в даному випадку в рішенні відсутні підстави для відмови, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України і така дія відповідача є протиправною.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Рахівської міської ради, прийняте на 50 сесії восьмого скликання 30 квітня 2024 року за № 780 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність».
Зобов`язано відповідача надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває у користуванні ОСОБА_2 .
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що земельна ділянка 0,95 га, яка розміщена в урочищі "Стаїщі" була виділена ОСОБА_2 лише для сінокосу, про що зазначено у рішенні від 23.04.1993. Поряд з цим у даному рішенні відсутні дані про точне місце розташування земельної ділянки, не зазначено суміжних власників чи землекористувачів спірної земельної ділянки. Наголошує, що позивачка не скористалася своїм правом на приватизацію земельної ділянки та не виготовила Державний акт на право власності на земельну ділянку. У матеріалах справи відсутні відомості щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та присвоєння земельній ділянці кадастрового номера. Відтак суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивачка ОСОБА_2 підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Рахівська міська рада теж подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , у якому таку підтримує та просить суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі №260/3481/22 позов ОСОБА_2 до Рахівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Рахівської міської ради щодо нерозгляду у встановленому законодавством порядку заяви ОСОБА_2 , зареєстрованої в Рахівській міській раді 19.05.2021 №К-666-П, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Рахів, урочище "Стаїщі".
Зобов`язано Рахівську міську раду розглянути у визначеному Земельним кодексом України порядку заяву ОСОБА_2 , зареєстровану в Рахівській міській раді 19.05.2021 №К-666-П, та за результатами розгляду такої прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України.
Вказаним рішення було встановлено, що позивач звернулася з відповідними документами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.
У подальшому, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 №260/3481/22, розглянувши звернення громадянки ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, 50 сесія восьмого скликання Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області прийняла рішення від 30.04.2024 №780 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність». Згідно вказаного рішення вирішено відмовити громадянці ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9500 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Рахівська міська рада, урочище Стаїщі, за межами населеного пункту, відповідно до підпункту 5 пункту 27 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України «під час воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється».
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернулася до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Частиною першою 1 статті 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Частиною першою статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Отже, законом гарантовано право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, не більше як 2,0 гектара.
Частинами першою та другою статті 55 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон №858-IV) передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі технічної документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) яка розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
Відповідно до частини 3 статті 55 Закону № 858-IV, у разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.
Главою 19 Розділу ЗК України визначається порядок набуття права на землю.
Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 7 статті 118 ЗК України встановлено, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
За приписами частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Як передбачено частиною 1 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Статтею 26 Закону №280/97-ВР встановлено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Як слідує з матеріалів справи, позивач зверталася до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9500 га у власність для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Рахівська міська рада урочище "Стаїщі" за межами населеного пункту з відповідними документами.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: м. Рахів, урочище Стаїщі, перебуває у користуванні позивачки на підставі рішення Рахівської міської ради народних депутатів 10 сесії 21 скликання від 22.04.1993 "Про виділення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення підсобного господарства, городництва, сінокосіння із земель міського фонду розміром 0,95 га". Зокрема, наведене підтверджується архівним витягом від 03.09.2020 №355/09-11 (а.с.20).
Водночас, рішенням 50 сесії восьмого скликання Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області прийнято рішення №780 від 30.04.2024, яким «відмовлено громадянці ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею – 0,9500 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Рахівська міська рада, урочище Стаїщі, за межами населеного пункту, на підставі підпункту 5 пункту 27 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, у зв`язку з тим, що під час воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється».
З цього приводу, апеляційний суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який з урахуванням наступних указів Президента України продовжує діяти.
Як визначено статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Отже, судом першої інстанції вірно зазначено, що як на дату прийняття спірного рішення відповідача так і на час розгляду цієї справи у суді, в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом №389-VIII.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 № 2145-IX (далі - Закон № 2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до ЗК України. Так, Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено, зокрема пунктом 27.
У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України (у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.
З огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX, із 07.04.2022 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.
Водночас, положення щодо вказаної заборони цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.
Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, рішенням десятої сесії двадцять першого скликання Рахівської міської Ради народних депутатів від 22.04.1993 земельна ділянка площею 0,95 га розміщена в урочищі «Стаїщі» була виділена у користування ОСОБА_2 для ведення підсобного господарства, городництва, сінокосу із земель міського фонду.
Отже, станом на час набрання чинності Земельним кодексом України (прийнятий 25 жовтня 2001 року № 2768-III та набрав чинності з 1 січня 2002 року), земельна ділянка площею 0,9500 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Рахів, урочище "Стаїщі" була передана у користування ОСОБА_2 .
Таким чином слід погодитись з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, місто Рахів, урочище "Стаїщі" на підставі підпункту 5 пункту 27 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, а саме у зв`язку з тим, що під час воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Оскільки, у даному випадку, вказана заборона не поширюється на дані спірні правовідносини, оскільки позивач набула право користування спірною земельною ділянкою у 1993 році. Інших підстав для відмови у наданні дозволу відповідачем у оскаржуваному рішення не наведено.
Відтак, приймаючи спірне рішення № 780 від 30.04.2024 Рахівська міська рада Рахівського району Закарпатської області протиправно відмовила у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою з метою передачі земельної ділянки у власність.
Щодо ОСОБА_1 то колегія суддів зазначає наступне.
Згідно довідки виконавчого комітету Рахівської міської ради від 28.09.2009 №3335, ОСОБА_1 користується земельною ділянкою в ур. Стаїщі за межами населеного пункту м. Рахів згідно розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 11.12.2007 №776.
Так, згідно розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 11.12.2007 №776 вирішено надати дозвіл на розробку технічних документацій, що посвідчують право власності на земельні ділянки, за межами населених пунктів, громадянам згідно з додатком.
Згідно списку громадян, яким надається дозвіл на розробку технічних документацій із землеустрою, що посвідчують право власності на земельні ділянки, за межами населених пунктів, ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічних документацій із землеустрою на земельну ділянку в ур. Стаїщі, м. Рахів для ведення особистого селянського господарства.
Апеляційний суд зазначає, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передання (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок (Постанова ВС КАС від 03 листопада 2022 року у справі № 420/2218/19 (щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою декільком особам).
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 липня 2024 року у справі №260/3677/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук