СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2026 року Справа № 480/4585/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4585/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.05.2025 № 959010197679 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 в подвійному розмірі періодів роботи в Білопільському дитячому будинку-інтернаті з 02.09.1991 по 16.03.2015, з 24.03.2015 по 29.02.2024 і проведенні перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в Білопільському дитячому будинку інтернаті, з 09.01.2025 - комунальна установа Сумської обласної ради Білопільський психоневрологічний, інтернат, з 02.09.1991 по 16.03.2015, з 24.03.2015 по 29.02.2024 в подвійному розмірі, провести перерахунок пенсії з 10.12.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком. Вказує, що при обчислені її страхового стажу відповідач 2, всупереч вимогам статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не зарахував період роботи з 02.09.1991 по 16.03.2015, з 24.03.2015 по 29.02.2024 в подвійному розмірі. 
З огляду на вказане, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення відповідного перерахунку його пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.05.2025 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В обґрунтування оскаржуваного рішення зазначено, що аналіз наданої заяви № 6135 від 06.05.2025 та документів електронної пенсійної справи свідчить про неможливість зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи в Білопільському дитячому будинку -інтернаті, в зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих роботу в відділеннях охорони здоров`я.
Вважаючи, що винесення вищевказаного рішення відповідачем здійснено не на підставі та не у спосіб, визначений законодавством, що порушує права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся до суду.
Ухвалою суду від 13.06.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач 1 заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надіслав на адресу суду відзив, в якому зазначив, що оскаржуване рішення є правомірним. 
Відповідач 2 у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив, тому, у відповідності до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області відзиву на позов кваліфікується судом як визнання позову.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" № 957/2025 від 13 грудня 2025 року та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 № 4-ОС "Про відрахування зі штату суду Кравченка Євгена у зв`язку з призначенням на посаду судді Шостого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату № 282 від 14.01.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/4585/25.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Шаповалу М.М.
Ухвалою суду від 14.01.2026 справу прийнято до провадження.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу призначена пенсія за віком.
06.05.2025 позивач звернувся із заявою № 6135 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо проведення перерахунку пенсії згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності та рішенням № 9509010197679 від 13.05.2025 відмовлено у перерахунку пенсії.
Так, у вказаному рішенні відповідач 2 зазначив, що аналіз наданої заяви № 6135 від 06.05.2025 та документів електронної пенсійної справи свідчить про неможливість зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи в Білопільському дитячому будинку -інтернаті, в зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих роботу в відділеннях охорони здоров`я.
Не погоджуючись з вказаним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV.
Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
До набрання чинності Законом № 1058 умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон № 1788.
Статтею 60 Закону № 1788 передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909).
У розділі 2 "Охорона здоров`я" Переліку № 909 визначено, що до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.
Відповідно до абзацу 7 частини першої статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 № 1489-III (далі - Закон № 1489), заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин (абзац 4 частини першої статті 1 Закону № 1489).
З системного аналізу положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV та Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III вбачається, що трудова діяльність, пов`язана із наданням психіатричної допомоги підлягає зарахуванню до стажу у подвійному розмірі на підставі частини першої статті 60 Закону № 1788.
У постанові Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" № 909 від 04.11.1993 передбачено, що лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
За обставинами справи, позивач 03.09.1991 звільнена по переводу в Білопільський дитячий будинок-інтернат. 07.05.2002 переведена на 0.5 ставки фельдшером та 0.5 ставки старшої медичної сестри. 01.07.2003 переведена на посаду фельдшера. 02.01.2009 переведена на посаду сестри медичної з фізіотерапії. 01.04.2009 переведена на посаду старшої медсестри. 16.03.2015 звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. 24.03.2015 призначена на посаду старшої сестри медичної, 29.02.2024 звільнена з посади за власним бажанням.
Втім, відповідач не вважає за можливим застосувати до спірних правовідносин положення ст. 60 Закону № 1788, оскільки аналіз наданої заяви № 6135 від 06.05.2025 та документів електронної пенсійної справи свідчить про неможливість зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи в Білопільському дитячому будинку -інтернаті, в зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих роботу в відділеннях охорони здоров`я. Відповідно, не зараховує такі періоди роботи.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із записів, які містяться у трудовій книжці позивача, судом встановлено, що у період з 02.09.1991 по 16.03.2015, з 24.03.2015 по 29.02.2024 позивач працювала на різних посадах в Білопільському дитячому будинку-інтернаті.
Відтак, вищезазначене в повній мірі підтверджує період роботи позивача з 02.09.1991 по 16.03.2015, з 24.03.2015 по 29.02.2024 в Білопільському дитячому будинку-інтернаті.
Крім того, частиною 1 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" також передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Також, відповідно до абз. 2 підпункту 3 пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, суд зазначає, що при виникненні у територіального органу Пенсійного фонду України сумнівів щодо права позивача на отримання пенсії, відповідач має право перевіряти достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постановах від 22.05.2018 у справі № 439/1148/17, від 03.10.2018 у справі № 235/2873/17, від 27.02.2018 у справі № 681/813/17, від 22.05.2018 у справі № 683/977/17, від 10.07.2018 у справі № 709/1360/17.
Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області провести перерахунок пенсії з 10.12.2024, то суд відмовляє в задоволенні таких вимог, враховуючи наступне.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).
У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи вищевикладене та те, що заява позивача була розглянута ГУ ПФУ в Харківській області та саме зазначеним органом не зараховано стаж позивача, а також прийнято оскаржуване рішення, для повного захисту порушеного права позивача, суд, відповідно до ст. 9 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 13.05.2025 року № 959010197679, а також зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо зарахування періодів роботи в Білопільському дитячому будинку інтернаті, з 09.01.2025 - комунальна установа Сумської обласної ради Білопільський психоневрологічний інтернат, з 02.09.1991 по 16.03.2015, з 24.03.2015 по 29.02.2024 в подвійному розмірі, та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 06.05.2025 з урахуванням спірних періодів та прийняти рішення по суті заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд визнає про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.05.2025 № 959010197679 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 в подвійному розмірі періодів роботи в Білопільському дитячому будинку-інтернаті з 02.09.1991 по 16.03.2015, з 24.03.2015 по 29.02.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про зарахування до стажу роботи в подвійному розмірі періоди роботи в Білопільському дитячому будинку інтернаті, з 09.01.2025 - комунальна установа Сумської обласної ради Білопільський психоневрологічний інтернат, з 02.09.1991 по 16.03.2015, з 24.03.2015 по 29.02.2024 з урахуванням висновків суду.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2025 про перерахунок пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по даній справі.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 гривень. 
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал