К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року місто Київ

справа № 761/36787/25
апеляційне провадження № 22-ц/824/3099/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чередніченка Максима Миколайовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Притули Н.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпек», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Інвест Лтд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Консоль Лтд» про визнання майнових прав та визнання недійсним договору іпотеки,-

в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Гіпек», ТОВ «Преміум Інвест Лтд», ТОВ «Фірма Консоль Лтд» про визнання майнових прав та визнання недійсним договору іпотеки, в якому просить суд:
визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) майнові права на трикімнатну квартиру буд. АДРЕСА_1 на 11-му поверсі, площею 165,3м2 та на двокімнатну квартиру буд. АДРЕСА_2 на 11-му поверсі, площею 109,00м2 у багатоквартирному житловому будинку (ІІ черга будівництва - односекційний будинок, блок «Б»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
визнати недійсним договір іпотеки, серія та номер 134 від 26.02.2020, посвідченого Приватним нотаріусом КМНО Пісаренко М.О., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпек» та Товариством з обмеженою «Преміум Інвест Лтд» в частині передання Товариству з обмеженою відповідальністю «Преміум Інвест Лтд» в іпотеку майнових прав на трикімнатну квартиру буд. АДРЕСА_1 на 11-му поверсі, площею 165,3м2 та на двокімнатну квартиру буд. АДРЕСА_2 на 11-му поверсі, площею 109,00м2 у багатоквартирному житловому будинку (ІІ черга будівництва - односекційний будинок, блок «Б»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Гіпек», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Інвест Лтд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Консоль Лтд» про визнання майнових прав та визнання недійсним договору іпотеки в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Консоль Лтд». Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Чередніченко М.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що висновки суду щодо відмови у відкритті провадження у справі є помилковими, суперечать усталеній практиці Верховного Суду та ігнорують ключові обставини щодо дати відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Фірма Консоль Лтд».
Судом не враховано, що провадження про банкрутство ТОВ «Фірма Консоль Лтд» було порушено ще 16 липня 2012 року ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 502-4/2325-2012 за нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 14.05.1992 року. 
З 19 січня 2013 року набрала чинності нова редакція вказаного Закону (Закон № 4212-VI від 22.12.2011). Відповідно до пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2343-ХІІ, положення цього Закону в новій редакції застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. 
Велика Палата Верховного Суду та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду неодноразово зазначали, що при визначенні юрисдикції спорів фізичних осіб з майновими вимогами до боржника ключовим є дата порушення справи про банкрутство. 
Зокрема, у постанові від 24.03.2021 року по справі № 200/5548/16-ц, яка стосувалася позовних вимог саме до ТОВ «Фірма Консоль ЛТД», Верховний Суд дійшов висновку: «Порушення господарським судом справ про банкрутство боржника до 19 січня 2013 року не впливає на визначення юрисдикції цих спорів, і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства». 
Така ж правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 456/20/16-ц, від 26.06.2018 у справі № 372/3584/16-ц, від 31.10.2018 у справі № 541/459/17 та інших. 
Таким чином, оскільки первісне провадження у справі про банкрутство ТОВ «Фірма Консоль Лтд» було відкрито до 19.01.2013 року, усі майнові спори за позовами фізичних осіб до цього товариства підлягають розгляду саме в порядку цивільного судочинства.
З огляду на наведене, представник позивача вказує на помилковість висновків суду щодо відмови у відкритті провадження у справі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Гіпек» - адвокат Сердюк В.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Вказує, що скаржником помилково не враховано положення п.4. Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, яким установлено, що саме з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Чередніченко М.М. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, тому з урахуванням ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Консоль Лтд», відносно якого відкрито провадження у справі №911/5186/14 про банкрутство, тому спір має вирішуватись Господарським судом Київської області в межах справи №911/5186/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Консоль Лтд».
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України.
Так, відповідно до пункту 8 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема справи про банкрутство та справи в спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.
Частиною другою статті 7 КУзПБ визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.
Тобто цими нормами права закріплено, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, у тому числі спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених таким боржником, повинен відбуватися господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
Установлено, що ухвалою Господарського суду Автономної республіки Крим від 16 липня 2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Фірма Консоль ЛТД», яке вказаним судом завершене не було.
Враховуючи окупацію АР Крим та положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Господарським судом Київської області в ухвалі від 12 березня 2015 року повторно порушено провадження у справі про банкрутство відповідача.
Постановою Господарського суду Київської області від 04 серпня 2016 року ТОВ «Фірма Консоль Лтд» визнано банкрутом та призначено ліквідатора арбітражного керуючого Венську О.О.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що вимоги до ТОВ «Фірма Консоль Лтд» підлягають розгляду господарським судом у межах справи про банкрутство ТОВ «Фірма Консоль Лтд».
Доводи апеляційне скарги про те, що оскільки первісне провадження у справі про банкрутство ТОВ «Фірма Консоль Лтд» було відкрито до 19.01.2013 року, тому усі майнові спори за позовами фізичних осіб до цього товариства підлягають розгляду саме в порядку цивільного судочинства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки стороною позивача не враховано положення п.4. Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, яким установлено, що саме з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.
Посилання на постанови Верховного Суду у аналогічних справах не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у цих справах позивачі зверталися до суду з позовами до введення в дію КУзПБ.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чередніченка Максима Миколайовича - залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2026 року.

Головуючий 

Судді: