Справа № 638/298/26
Провадження № 2-а/638/8/26
РІШЕННЯ
Іменем України
03 лютого 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції Короткий Євгеній Вікторович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
в с т а н о в и в:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова як адміністративного з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа - інспектор 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції Короткий Євгеній Вікторович, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 6411653 від 25.12.2025 року; провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно мене за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в моїх діях складу адміністративного правопорушення.
Позивач вважає, що цією постановою його було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки на момент складення оскаржуваної постанови він не був позбавлений права керування транспортними засобами. В постанові не вказано прізвища ім`я та по батькові, а також місце проживання та особисті підписи свідків які б засвідчили те, що він дійсно керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. В постанові по справі про адміністративне правопорушення не вказані докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення мною адміністративного правопорушення (зокрема, порушення вимог правил дорожнього руху України). До копії вищевказаної постанови не додано доказів які б в дійсності підтверджували про скоєння ним правопорушення (фото, відеофайли).
Позивач зазначає, що постановою Шевченківського районного суду м. Харкова від 10.10.2025 р. по справі № 638/18327/25, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вказана постанова оскаржена ним в апеляційному порядку, відтак не набрала законної сили, а тому у поліцейського не було підстав складати відносно його оскаржувану постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Розгляд справи № 638/18327/25 призначено на 22.04.2026 о 10 год. 15 хв.
Окрім того, під час розгляду справи були порушені вимоги ст. 254, 256, 278, 283 КУпАП. Також були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП. Позивач звертає увагу суду, що йому не були роз`яснені права згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що є грубим порушенням законних прав та інтересів (зокрема, ст. 256 КУпАП).
Ухвалою суду від 09 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження; залучено до участі у справі як співвідповідача Департамент патрульної поліції. Встановлено відповідачам строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого вони мають право подати суду відзив на позовну заяву.
Головне управління Національної поліції в Харківській області подало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог до нього, оскільки є неналежним відповідачем у справі.
Департамент патрульної поліції у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, з тих підстав, що оскаржувана постанова винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності. Зазначив, що на місці зупинки транспортного засобу інспектором було досліджено всі обставини справи в їх сукупності та встановлено, що постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 02.10.2024 у справі № 638/15282/24 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень згадана постанова набрала законної сили 21.10.2025. Таким чином, на момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача діяли обмеження, відповідно до яких позивач мав статус особи, позбавленої права керування транспортними засобами. Отже, зважаючи на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП виражається саме у формі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, інспектором, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази правопорушення, керуючись законом і правосвідомістю зроблено висновок про наявність в діях позивача ознак цілісного складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП. До відзиву долучено докази у справі про адміністративне правопорушення, а саме відеозаписи зі стаціонарного відеореєстратора, з портативного нагрудного відеореєстратора (бодікамери) та копію постанови Шевченківського районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2025 року у справі № 638/18327/25.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін та третьої особи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2025 року у справі № 638/18327/25 накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень постанова набрала законної сили 21 жовтня 2025 року.
Відповідно до відомостей веб порталу «Судова влада України» 10 грудня 2025 року до Харківського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - Федака Максима Леонідовича на зазначену вище постанову від 10 жовтня 2025 року.
11 грудня 2025 року ОСОБА_1 доставлено судову повістку-повідомлення про судове засідання у справі про адміністративне правопорушення № 638/18327/25, яке призначено на 22 квітня 2026 року о 10:15 год. в приміщення Харківського апеляційного суду.
25 грудня 2025 року інспектором 2 взводу з роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Коротким Євгенієм Вікторовичем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 6411653, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до змісту зазначеної постанови, фактичною підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП стало те, що 25.12.2025 о 18:01:35 год. за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 90, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забрудненим номерним знаком, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м., та був позбавлений права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а. ПДР України.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР).
Відповідно до пункту 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно із частиною десятою статті 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною четвертою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із пунктами 8, 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наданих відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доказів встановлено, що 25.12.2025 близько 18:01 за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 90, екіпажом управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції було виявлено рух транспортного засобу OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забрудненим номерним знаком, що свідчило про ознаки порушення пункту 2.9 в) Правил дорожнього руху, та стало підставою зупинки транспортного засобу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
В подальшому було встановлено, і це підтверджується матеріалами цієї справи, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи особою позбавленою права керування постановою Шевченківського районного суду міста Харкова від 10.10.2025 у справі № 638/18327/25, яка набрала законної сили 21 жовтня 2025 року.
Під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факт обізнаності із вказаною постановою, проте зазначив, що вона була оскаржена в апеляційному порядку, апеляційну скаргу прийнято до розгляду апеляційним судом, розгляд справи призначено на квітень 2026 року. На підтвердження цих обставин продемонстрував поліцейському судову повістку-повідомлення на квітень 2026 року по цій справі.
Відповідно до статті 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Згідно частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Як встановлено судом, постанова Шевченківського районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2025 року у справі № 638/18327/25 не була оскаржена позивачем протягом десяти днів з дня її прийняття, отже набрала законної сили 21 жовтня 2025 року, про що було зроблено відповідну відмітку в ЄДРСР. 
При цьому, враховуючи послідовність події і фактів (апеляційну скаргу на постанову суду подано не пізніше 10 грудня 2025 року, керував транспортним засобом позивач 25 грудня 2025 року), а також відомості відеозапису, неспростовною є та обставина, що на час винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6411653 від 25 грудня 2025 року ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про прийняту щодо нього постанову суду, якою його позбавлено права керування транспортним засобом. Крім того, на відеозапису зафіксовано те, що ОСОБА_1 дійсно був обізнаний про вказану постанову, проте, як він зазначив поліцейському, його адвокат запевнив його, що оскільки апеляційну скаргу прийнято до розгляду, тому постанова суду не набрала законної сили і він може правомірно керувати транспортним засобом. 
В позовній заяві ОСОБА_1 також стверджує про те, що станом на 25 грудня 2025 року він не був позбавлений права керування транспортним засобом, проте суд не може погодитися з такими доводами позивача з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
За вимогами статті 265-1 КУпАП передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа, а в разі вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 цього Кодексу, - за продовженням строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк. Після закінчення річного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута в установлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа. Такі звернення особи є обов`язковими для виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.
За подання такого звернення та повернення особі тимчасово вилученого посвідчення водія не може стягуватися плата.
Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1086 затверджено Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, відповідно до п. 5 якого до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС. У разі вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа має право після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, якщо судом не прийнято рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справу про адміністративне правопорушення не розглянуто в установлений законом строк, звернутися до підрозділу поліції за місцем розгляду справи щодо продовження строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк.
Системний аналіз норм ст. 265-1, 291, 294, 317-1 КУпАП та п. 5 Постанови № 1086 дає підстави стверджувати, що правомірне керування водієм транспортним засобом після прийняття судом першої інстанції постанови про позбавлення права такого керування (у разі її оскарження з пропущенням та поновленням строку на таке оскарження) допускається, проте виключно у разі дотримання адміністративної процедури, а саме шляхом звернення водія до підрозділу поліції за місцем розгляду справи щодо продовження строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк. У разі недотримання цієї процедури особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом та не може правомірно, тобто без порушення п. 2.1.а. ПДР України, керувати транспортним засобом.
У даному випадку ОСОБА_1 після подання поза межами строку на апеляційне оскарження апеляційної скарги на постанову суду, прийняття апеляційної скарги до розгляду судом апеляційної інстанції, не звернувся до УПП в Харківській області за отриманням тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк; питання про надання такого дозволу підрозділом поліції не вирішувалося. З пояснень ОСОБА_1 , які зафіксовані на відеозапису, вбачається, він керував транспортним засобом, оскільки був впевнений в тому, що постанова не набрала законної сили у зв`язку з розглядом апеляційної скарги.
Отже, фактичні обставини, які склалися станом на 25 грудня 2025 року, свідчать про те, що поліцейський встановив наявність щодо позивача, який керував автомобілем, постанови суду від 10 жовтня 2025 року про позбавлення його права керування транспортним засобом на строк 1 рік, а також наявність в ЄДРСР відмітки про набрання постановою законної сили 21 жовтня 2025 року. Встановлені в сукупності ознаки свідчили про порушення ОСОБА_1 п. 2.1.«а» ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
За таких обставин поліцейський не мав законних підстав для того, щоб проігнорувати ці факти, та був зобов`язаний в силу вимог закону розпочати розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Суд наголошує, що ст. 291 КУпАП в системному зв`язку зі ст. 294 КУпАП, не пов`язує подання апеляційної скарги на постанову суду про позбавлення права керування транспортним засобом після закінчення строку на апеляційне оскарження з автоматичним скасуванням факту набрання такою постановою чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження. Водночас, як зазначалось вище, правомірне керування транспортним засобом у такому разі можливе, проте виключно у разі дотримання адміністративної процедури, передбаченої Порядком № 1086. 
Таким чином, поліцейський правильно встановив фактичні обставини справи та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. 
Долученим до матеріалів відеозаписом підтверджується, що позивачу були роз`ясненні його права за статтею 268 КУпАП та 63 Конституції України. Судом встановлено, що поліцейський окрім того, що роз`яснив права, також поцікавився у ОСОБА_1 чи має той заяви чи клопотання. Також, поліцейський запропонував та надав можливість ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою шляхом здійснення телефонного дзвінка, не обмежуючи тривалість такого спілкування. Після цього поліцейський знову поцікавився у ОСОБА_1 чи має той заяви чи клопотання, на що останній відповів, що заяв клопотань не має. Окрім того, поліцейським ОСОБА_1 забороновано надати усні пояснення, чим він скористався зазначивши, що не згоден з інкримінованим йому правопорушенням. 
Встановлені судом обставини свідчать про дотримання процесуальних прав ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та повністю спростовують доводи позовної заяви в цій частині. 
Безпідставними є доводи позивача про те, що у постанові не зазначені відомості про свідків, оскільки поліцейським свідки не залучалися, велася безперервна відеофіксація на бодікамеру.
Доводи позивача про те, що в постанові по справі про адміністративне правопорушення не вказані докази, спростовуються змістом постанови, а саме Графою 7, в якій перелічено докази, які додаються до постанови: «бодікам 470749, відеореєстратор ксяомі 3».
На позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 20400,00 грн в межах санкції, встановленої за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Постанова серії ЕНА № 6411653 від 25.12.2025 відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що станом на 25 грудня 2025 року ОСОБА_1 керував автомобілем, будучи достеменно обізнаним про наявність постанови суду від 10 жовтня 2025 року, якою його позбавлено права керування транспортним засобом на 1 рік, що підтверджує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕНА № 6411653 від 25.12.2025 винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції Короткий Євгеній Вікторович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - залишити без задоволення, а постанову серії ЕНА № 6411653 від 25.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором 2 взводу з роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Коротким Євгенієм Вікторовичем щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП - залишити без змін.
Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       І.П. Латка