ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/14012/24 пров. № А/857/19311/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської О.М.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року (головуюча суддя: Мричко Н.І., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-
встановив:
ОСОБА_1 , 02.07.2024, звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн за періоди лікування з 18.08.2023 по 10.01.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн щомісячно за періоди лікування.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідач не нарахував та не виплатив належну йому додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 тисяч гривень. Вважає, що має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 тисяч грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні, а тому бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди є протиправною.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за період з 18.08.2023 по 10.01.2024. 
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за період з 18.08.2023 по 10.01.2024.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з соматичним захворюванням, яке не пов`язане з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом) отриманим під час захисту Батьківщини, а тому відсутні підстави для виплати додаткової винагороди передбаченою Постановою КМУ № 168 за період з 23.10.2023 по 01.12.2023 та з 13.12.2023 по 10.01.2024.
Позивач, 13.06.2025 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу відхилити.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2023 № 3194 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_1 , 17.08.2023 одержав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму. Обставини поранення військовослужбовця пов`язані з безпосередньою участю у бойових діях, під час захисту Батьківщини.
Відповідно до виписного епікризу № 45 від 30.08.2023 Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 17.08.2023 по 30.08.2023 у зв`язку із отриманими травмами, 17.08.2023 під час несення військової служби, а саме струс головного мозку, астено-невротичний синдром, невропатія правого серединного та ліктьового нервів з незначним порушенням функції правої кисті, акубаротравма без порушення цілісності б/п, гостра сенсоневральна приглухуватість І ступеня, викривлення носової перетинки, ангіопатія сітківки.
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1348823 КНП «Міська клінічна лікарня № 6» Дніпровської міської ради, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 30.08.2023 по 08.09.2023 з діагнозом ранній відновлювальний період ВТ (від 17.08.2023 під час бойових дій): ЗЧМТ: струс головного мозку. Акубаротравма. АНС.
Відповідно до виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого № 8307/2023 КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 23.10.2023 по 01.12.2023 з діагнозом змішаний тривожний і депресивний розлад з затинанням, інсомнією асоційований з бойовим стресом, з помірно вираженими тривалими хворобливими проявами.
Відповідно до виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого №9636/2023 КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 10.01.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 13.12.2023 по 10.01.2024 з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної та дисоціативної (конверсійної) симптоматики, інсомнії, частих флешбеків з різко вираженими стійкими хворобливими проявами. Вказано, що захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 8 від 26.01.2024 виданим 16 Регіональною військово-лікарською комісією ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР з 30.08.2023 по 08.09.2023. Також, з 23.10.2023 по 01.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом змішаний тривожний і депресивний розлад з інсомнією, асоційований з бойовим стресом. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення контузії, каліцтва: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної та дисоціативної (конверсійної) симптоматики, інсомнії, частих флешбеків з різко вираженими стійкими хворобливими проявами. Зазначено, що захворювання пов`язане із захистом Батьківщини. Визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Позивач, 29.01.2024 звернувся до відповідача - військової частини НОМЕР_1 із рапортом про перерахування додаткової винагороди у зв`язку з лікуванням після отриманого поранення.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2024 № 71 позивача звільнено з військової служби.
Вважаючи протиправними дії щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 позивач звернувся із цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 18.08.2023 по 10.01.2024 є протиправною.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає, який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинне забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування ЗСУ, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України (частини друга - четверта статті 9 Закону № 2011-XII).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок звільнення з військової служби в умовах воєнного стану.
На виконання Указу Президента України від 24.02.2024 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 24.02.2024 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (тут і надалі – Постанова № 168 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Постанови № 168 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з абзацами третім, четвертим пункту 1 Постанови №168 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 № 400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 1682, яка застосовується з 24.02.2022) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 №745/32197; далі - Порядок №260, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 9 розділу XXXIV Порядку № 260 накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 10 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2023 № 3194 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), солдат призваний по мобілізації ОСОБА_1 , при безпосередій участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини у Донецькій області, 17.08.2023 внаслідок мінометного обстрілу отримав поранення, зокрема, одержав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму.
Внаслідок отриманої травми позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 17.08.2023 по 30.08.2023, про що свідчить виписний епікриз № 45 від 30.08.2023 Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради. 
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 8 від 26.01.2024 виданим 16 Регіональною військово-лікарською комісією ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР з 30.08.2023 по 08.09.2023 та, з 23.10.2023 по 01.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом змішаний тривожний і депресивний розлад з інсомнією, асоційований з бойовим стресом. 
Відповідно до виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого № 9636/2023 КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 10.01.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 13.12.2023 по 10.01.2024.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні не пов`язане з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом) отриманим під час захисту Батьківщини, з огляду на таке.
Як встановлено вище, відповідно до свідоцтва про хворобу № 8 від 26.01.2024 виданим 16 Регіональною військово-лікарською комісією ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР з 30.08.2023 по 08.09.2023. 
З 23.10.2023 по 01.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом змішаний тривожний і депресивний розлад з інсомнією, асоційований з бойовим стресом. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення контузії, каліцтва: посттравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивної та дисоціативної (конверсійної) симптоматики, інсомнії, частих флешбеків з різко вираженими стійкими хворобливими проявами. Зазначено, що захворювання ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Наслідки перенесених закритої черепно-мозкових травм, струсів головного мозку (18.07.2023,17.08.2023), вибухової травми та акубаротравми у вигляді нейросенсорної втрати слуху і вушного шуму при сприйнятті шепітної мови 2м- ліве вухо, 4м – праве вухо, цефалгічного синдрому без порушення функції центральної нервової системи. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Крім цього, згідно довідки про обставини травми від 22.09.2023 № 3194 та свідоцтва про хворобу № 8 від 26.01.2024 виданим 16 Регіональною військово-лікарською комісією підтверджуються, ті обставини що перебування позивача на стаціонарному лікуванні, пов`язане із травмою, отриманою із захистом Батьківщини.
Тобто, внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (відповідно до довідки про обставини травми від 22.09.2023 № 3194) позивач перебував на стаціонарному лікуванні:
- з 17.08.2023 по 30.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради;
- з 30.08.2023 по 08.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» ПМР з 30.08.2023 по 08.09.2023;
- з 23.10.2023 по 01.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня»;
- з 13.12.2023 по 10.01.2024 перебував на стаціонарному лікуванні КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач набув право на отримання додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку із лікуванням отриманої травми, яка пов`язана із захистом Батьківщини.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 18.08.2023 по 10.01.2024 є протиправною, а належним способом захисту порушених прав є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 грн, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 18.08.2023 по 10.01.2024.
Таким чином, апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 не спростовують правильність доводів, якими мотивовані судові рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судові рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 380/14012/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська