Дата документу 03.02.2026	Справа № 554/14822/25	
 	Провадження № 2/554/1299/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
03 лютого 2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави в складі :
судді Блажко І.О. 
при секретарі Переваловій А.С.
за участю представника позивача – Бибик В.А.
представника відповідача Іщенко Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом адвоката Бибик Володимира Анатолійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги , -
в с т а н о в и в :
Адвокат Бибик В.А. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги. В якій прохали : стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (код ЄДРПОУ 19477064) на користь ОСОБА_1 невиплачену матеріальну допомогу в розмірі 211 755 грн. гривень 00 копійок; вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову зазначили, що 22.04.1999 позивача ОСОБА_1 прийнято на роботу до Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, де він працював до 29 квітня 2021 року. На підставі наказу від 29.04.2021 №120/0 позивача, ОСОБА_1 було звільнено з роботи відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі ліквідацією та скороченням штату працівників. 29.04.2021 між ОСОБА_1 та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України був укладений договір №97 про виплату матеріальної допомоги за колективним договором. Відповідно до умов вказаного договору підприємство зобов`язується виплатити працівнику матеріальну (грошову) допомогу, передбачену п.2.3.2.Додатку 19 до Колективного договору між адміністрацією підприємства та профспілками. Розмір матеріальної допомоги становить 237 837,00 грн. Згідно п.3.1.Договору, підприємство виплачує працівнику матеріальну допомогу у наступному порядку : 1 посадовий оклад, протягом 10 банківських днів із дати початку дії цього договору; залишок суми матеріальної допомоги - по 1 (одному) посадовому окладу кожні 2 (два) місяці, які починають відліковуватись із 12-го місяця з дати підписання цього договору до повної виплати для матеріальної допомоги за пунктами 6.25.2 та 6.25.4 Колективного договору; 6-го (шостого) місяця з дати підписання цього договору до повної виплати для матеріальної допомоги за пунктом 2.3.2.Додатку 19 Колективного договору. Відповідач у справі частково виконав свої договірні зобов`язання щодо перерахування відповідних коштів. А саме: 8694,00 грн. від 17.05.2021, згідно виписки по надходженням по картці від 04.10.2025; 8694,00 грн. від 16.12.2021, згідно виписки по надходженням по картці від 04.10.2025; 8694,00 грн. від 22.02.2022, згідно виписки по надходженням по картці від 04 жовтня 2025 року. Всього позивачу, ОСОБА_1 було виплачено (8694+8694+8694) 26 082 грн. Таким чином, на думку позивача, ОСОБА_1 розмір заборгованості за договором на час подання позовної заяви складає 211 755 грн.
16 жовтня 2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №554/14822/25. Здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання по суті призначено на 18.11.2025 об 09.00 годині приміщенні Шевченківського районного суду міста Полтава. Викликано у судове засідання учасників справи : позивача ОСОБА_1 , представника позивача – адвоката Бибик В.А., представника відповідача Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. 
06 листопада 2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави надійшов відзив на позовну заяву в.о.директора Дніпровського РСП – керівника структурних підрозділів Східного регіону Рибка В.Є. В котрих прохали : поновити Державному підприємству обслуговування повітряного руху України процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву у цивільній справі №554/14822/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги; залишити позов ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги без розгляду, з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України; у разі сплати позивачем судового збору та судового розгляду справи №554/14822/25 – відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги. В обґрунтування відзиву відповідач не заперечує факту, що між ним та позивачем укладено договір про виплату підприємством працівникові матеріальної допомоги. При цьому 29.04.2021 до договору сторонами було укладено додаткову угоду №1/98 про заміну сторони у зобов`язанні, за умовами якої сторони дійшли взаємної згоди змінити підприємство з Харківського регіонального структурного підрозділу на Дніпровський регіональний структурний підрозділ Украероруху (п.50 відзиву). Згідно п.2.3. Договору, розмір матеріальної допомоги становить 237837 грн. (п.51 відзиву). Згідно п.3.2.Договору, підприємство повинно перерахувати працівнику матеріальну допомогу за вирахуванням обов`язкових податків і зборів, чинних на момент виплати певної частини матеріальної допомоги щодо яких підприємство є податковим агентом. Отже у п.2.3.Договору зазначена сума матеріальної допомоги без вирахування обов`язкових податків і зборів (п.54,55 відзиву). Відповідачем у справі згідно умов договору було здійснено 3 виплати, а саме: 8694,00 грн. – згідно платіжної інструкції №900 від 17.05.2021, із яких відповідачем сплачено як податковим агентом 1944, 00 грн. податок на доходи фізичних осіб згідно платіжної інструкції №901 від 17.05.2021 та 162,00 грн. – військовий збір згідно платіжної інструкції №902 від 17.05.2021; 8694,00 – згідно платіжної інструкції № 3567 від 16.12.2021, із яких відповідачем сплачено, як податковим агентом 1944, 00 грн. податок на доходи фізичних осіб згідно платіжної інструкції №3568 від 16.12.2021 та 162,00 грн. – військовий збір згідно, платіжної інструкції №3569 від 16.12.2021; 8694,00 – згідно платіжної інструкції №45 від 22.02.2022, із яких відповідачем сплачено як податковим агентом 1944, 00 грн. податок на доходи фізичних осіб згідно платіжної інструкції № 451 від 22.02.2022 та 162,00 грн. – військовий збір, згідно платіжної інструкції №452 від 22 лютого 2022 року. Водночас на час звернення з позовом до суду сума невиплаченої матеріальної допомоги складає 205 437 грн. (п.69 відзиву). Згідно ст.11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Також у відзиві зазначено, що у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану в Україні, скасування повітряного сполучення призвело до того, що відповідач із 24.02.2022 взагалі позбавлений можливості отримувати будь-який дохід від господарської діяльності. Наявні кошти були повністю вичерпані та власні грошові кошти у підприємства відсутні. Дана ситуація склалась у наслідок об`єктивних обставин, що є винятковими, надзвичайними, невідворотними та такими, що знаходяться поза волею то контролем Украероруху (збройна агресія російської федерації проти України, введення воєнного станув Україні). Вказані обставини на думку відповідача є форс-мажорними, що підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року. 
06 листопада 2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від в.о.директора Дніпровського РСП – керівника структурних підрозділів Східного регіону Рибка В.Є. В котрій прохав : судовий розгляд цивільної справи №554/14822/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги, який призначено на 18.11.2025 об 09.00 годині, та усі наступні судові засідання, провести в режимі відеоконференції за участю представника відповідача – Іщенко Ю.С., поза межами приміщення суду, за допомогою сервісу підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-комунікацйної системи (програмного забезпечення «EasyCon») з використанням комплексу власних технічних засобів, за даними для пошуку представника : Іщенко Юлія Сергіївна.
10 листопада 2025 року ухвалою суду заяву в.о.директора Дніпровського РСП – Керівника структурних підрозділів Східного регіону Рибка В.Є. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі №554/14822/25 – задоволено. Допущено часть представника відповідача Іщенко Ю.С. в судовому засіданні призначеному на 09.00 годин 18.11.2025 та усіх наступних засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду, з використанням власних технічних засобів – за допомогою системи «EASYCON».
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бибик В.А. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні позовній заяві.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлений.
В судовому засіданні представник відповідача Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за довіреністю Іщенко Ю.С. відносно позову заперечувала у повному обсязі та прохала відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у відзиві. 
Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 згідно запису в трудовій книжці №15 від 22.04.1999 прийнято на роботу до Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, де він працював до 29 квітня 2021 року.
Згідно наказу від 29.04.2021 за № 120/0 ОСОБА_1 було звільнено з роботи відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі ліквідацією та скороченням штату працівників. 
29 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України був укладений договір №97 про виплату матеріальної допомоги за колективним договором.
Відповідно до умов вказаного договору (№97 від 29.04.2021) підприємство зобов`язується виплатити працівнику матеріальну (грошову) допомогу, передбачену п.2.3.2.Додатку 19 до Колективного договору між адміністрацією підприємства та профспілками. 
Згідно пунктів 2.2 та 2.3.Договору, про виплату матеріальної допомоги (№97 від 29.04.2021) посадовий оклад працівника для розрахунку матеріальної допомоги з урахуванням доплати за знання та постійне використання в роботі іноземної мови, як такої, що збільшує посадовий оклад становить 10800,00 грн.; стаж безперервної роботи працівника на підприємстві становить 22 років 00 місяців та 08 днів. Розмір матеріальної допомоги становить 237 837,00 грн.
Згідно п.3.1.Договору, підприємство виплачує працівнику матеріальну допомогу у наступному порядку: 1 посадовий оклад, протягом 10 банківських днів із дати початку дії цього договору; залишок суми матеріальної допомоги - по 1 (одному) посадовому окладу кожні 2 (два) місяці, які починають підліковуватись із 12-го місяця з дати підписання цього договору до повної виплати для матеріальної допомоги за пунктами 6.25.2 та 6.25.4 Колективного договору; 6-го (шостого) місяця з дати підписання цього договору до повної виплати для матеріальної допомоги за пунктом 2.3.2.Додатку 19 Колективного договору. 
Відповідно до п.3.3.Договору, матеріальна допомога перераховується з банківського рахунку підприємства на банківський рахунок працівника, повідомлений працівником при укладенні цього договору. 
Згідно п.4.2.Договору, при порушенні підприємством умов договору сума матеріальної допомоги (її залишок) та нарахована пеня можуть стягуватись працівником в судовому порядку. 
Відповідно п.5.1.Договору, цей договір набуває чинності з дня звільнення працівника або з дня підписання цього договору залежно від того, яка дата настає пізніше та діє до повної виплати підприємством матеріальної допомоги. 
Спірні правовідносини регулюються главою 47 «Поняття зобов`язання. Сторони у зобов`язанні», главою 48 «Виконання зобов`язання», главою 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання» та главою 52 «Поняття та умови договору», главою 53 «Укладення, зміна і розірвання договору» розділу ІІ «Загальні положення про договір» книги п`ятої «Зобов`язальне право», а також главою 52 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.
Згідно до ч.1та ч.2ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, передати майно, виконати роботу, надати по слугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання),а кредитор має право вимагати від боржника виконання йогообов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків,зокрема,є договори та інші правочини.
Згідно ч.1ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «устатті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».
Згідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1ст.611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до довідки про стан розрахунків за договором №21.1-07/662/25 від 22.12.2025 виданої Дніпровським регіональним структурним підрозділом ДП Обслуговування повітряного руху України, згідно договору №97 від 29.04.2021 сума матеріальної допомоги ОСОБА_1 , що підлягає до виплати складає 237 837 грн. Станом на 22.12.2025 за договором з боку Украерорух виплачено 32 400 грн., в тому числі на користь ОСОБА_1 матеріальна допомога - 26 082,00 грн., із яких 5 832, 00 грн. ПДФО та 486,00 грн. – військовий збір. 
Станом на 22.12.2025 з боку Украерорух на користь ОСОБА_1 сума невиплаченої матеріальної допомоги за договором складає 205 437 грн. Ідентична сума розрахунку боргу зазначена відповідачем у відзиві.
Таким чином, суд вважає підтвердженою суму заборгованості відповідача перед позивачем ОСОБА_1 в сумі 205 437 грн. 
Суд, відхиляє доводи відповідача щодо неможливості виконання умов договору про виплату матеріальної допомоги №97 від 29.04.2021 у зв`язку із виданням 30.03.2022 наказу №141 «Про призупинення дії окремих положень Колективного договору», оскільки зміст вказаного наказу не поширюється на договірні правовідносини, що виникли між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем Державним підприємством обслуговування повітряного руху України. Які регулюються нормами цивільного законодавства.
Також суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості проведення виплат згідно Договору з підстав настання форс-мажорних обставин. Наявність форс-мажорних обставин може засвідчуватись Торгово-промисловою палатою України.
Відповідно до ст.14-1 ЗУ «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку.
Відповідно до опублікованого на сайті Торгово-промислової палати України листа №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05.30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Враховуючи це Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Засвідчено форс-мажорні обставини: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05.30 годин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента, підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язаням/обов`язком виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання яких форс-мажорних обставин.
Разом з цим, лист Торгово-промислової палати України не є достатнім підтвердженням настання форс-мажорних обставин, оскільки не є індивідуальним сертифікатом, виданим на підставі ст.14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні».
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 01.06.2021 у справі №910/9258/20, від 06.10.2022 у cправі №911/1805/21 зазначено, що статтею 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те,що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.
Однак, відповідач Державне підприємство обслуговування повітряного руху України не надано доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України за його зверненням про введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання ним зобов`язань за договором № 97 від 29 квітня 2021 року.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (код ЄДРПОУ 19477064) на користь ОСОБА_1 невиплачену матеріальну допомогу в розмірі 205 437 грн. В інші частині позову – відмовити, оскільки суд вважає підтвердженою суму заборгованості відповідача перед позивачем ОСОБА_1 в сумі 205 437 грн. 
Відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Також стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на корить держави судовий збір у розмірі 2 054 гривні.
07.01.2026 до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бибика В.А. в порядку статті 246 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12, 81,130,131, 141, 212, 229, 263, 350, 354 ЦПК України , суд ,- 
в и р і ш и в :
Позов адвоката Бибик Володимира Анатолійовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення матеріальної допомоги – задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (код ЄДРПОУ 19477064) на користь ОСОБА_1 невиплачену матеріальну допомогу в розмірі 205 437 грн. (двісті п`ять тисяч чотириста тридцять сім) гривень 00 копійок.
В інші частині позову – відмовити.
Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь держави судовий збір у розмірі 2 054 (дві тисячі п`ятдесят чотири) гривні.
Складання повного тексту відкладено на 5 (п`ять) днів 09 лютого 2026 року. 
Позивач – громадянин України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач – Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, місце знаходження – 08324, Київська область, Бориспільський район, територіальна громада Гірська, «Украерорух», масив, будинок 1, код ЄДРПОУ 19477064.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання повного тексту рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/sud1622/ з зазначенням індивідуального номеру провадження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження. 
Повний текст рішення виготовлено 09 лютого 2026 року.

Суддя І.О.Блажко