Номер провадження: 33/813/126/26
Номер справи місцевого суду: 521/18228/25 
Головуючий у першій інстанції Федоренко Т. І. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кравець Ю.І., за участю: секретаря судового засідання Губаря Д.В., представника Одеської митниці Ревенко Т.А., захисника Ковташа Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Ревенко Т.А. на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11.11.2025 року відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 471 МК України, –

установив
Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0478/UA500000/2025 від 01.08.2025 року встановлено, що 01.08.2025 року о 16:57 в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» відділу митного оформлення № 5 митного поста «Придунайський» Одеської митниці з метою перетину митного кордону, в напрямку «виїзд з України», слідував громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 24.01.2018, орган, що видав – 2330, в якості водія транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 319CDI країна реєстрації - Україна державний номер НОМЕР_2 обравши смугу спрощеного митного контролю "зелений коридор".
В ході проведення митних формальностей, без ознак приховування від митного контролю в нішах для речей бокових дверей та на поличці, було виявлено 2 технічні пристрої з функцією фото та відео фіксації, що має можливість перенесення записаної інформації (на персональний комп`ютер або мобільний телефон), які за характером обладнання і компонентів мають ознаки спеціальних технічних засобів призначені для негласного отримування інформації.
Технічні пристрої являють собою - окуляри «Ray-Ban» з подвійною камерою в комплекті з футляром з вмонтованим зарядним бездротовим пристроєм. Країна виробник Китай (згідно наявного маркування).
Згідно з розділом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 №86 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання» даний пристрій має ознаки спеціального технічного засобу негласного отримання інформації для переміщення якого необхідно одержання дозволу (висновку) Держекспортконтролю, внаслідок чого є забороненим (обмеженим) до переміщення через митний кордон України.
Таким чином, на думку митного органу, громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення технічного пристрою через митний кордон України без ознак приховуванням від митного контролю та які мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч.3 статті 471 Митного кодексу України.
Постановою суду провадження по справі про порушення митних правил відносно  ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.
Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0478/UA500000/2025 від 01.08.2025 року окуляри «Ray-Ban» з подвійною камерою в комплекті з футляром з вмонтованим зарядним бездротовим пристроєм у кількості 2 шт. вирішено повернути ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі.
Мотивуючи своє рішення про закриття провадження по справі, суд 1-ої інстанції послався на те, що митним органом не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 були вчинені умисні дії, які направлені на недекларуванню товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, оскільки вказані окуляри не надавалися для експертного дослідження на предмет віднесення їх до товарів подвійного використання.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, представник Одеської митниці Ревенко Т.А.подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати і постановити нову, якою  ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 471 МК та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100 гривень з конфіскацією предметів правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, в ході митного огляду транспортного засобу  ОСОБА_1 без ознак приховування від митного контролю в нішах для речей бокових дверей та на поличці, було виявлено 2 технічні пристрої з функцією фото та відео фіксації, що має можливість перенесення записаної інформації, який за характером обладнання та компонентів має ознаки спеціального технічного засоби призначеного для негласного отримування інформації.
В судове засідання апеляційного суду  ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, натомість він був представлений захисником Ковташа Д.М., тому апеляційний суд вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу представника Одеської Митниці за відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Вислухавши пояснення представника Одеської Митниці Ревенко Т.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку захисника Ковташа Д.М., який заперечував проти апеляційної скарги і просив відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Як встановлено судом 1-ої інстанції, згідно протоколу про порушення митних правил №0478/UA500000/2025 від 01.08.2025 року встановлено, що 01.08.2025 року о 16:57 в зону митного контролю пункту пропуску «Орлівка» відділу митного оформлення № 5 митного поста «Придунайський» Одеської митниці з метою перетину митного кордону, в напрямку «виїзд з України», слідував громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 24.01.2018, орган, що видав – 2330, в якості водія транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 319CDI країна реєстрації - Україна державний номер НОМЕР_2 обравши смугу спрощеного митного контролю "зелений коридор".
В ході проведення митних формальностей, без ознак приховування від митного контролю в нішах для речей бокових дверей та на поличці, було виявлено 2 технічні пристрої з функцією фото та відео фіксації, що має можливість перенесення записаної інформації (на персональний комп`ютер або мобільний телефон), які за характером обладнання і компонентів мають ознаки спеціальних технічних засобів призначені для негласного отримування інформації.
Технічні пристрої являють собою - окуляри «Ray-Ban» з подвійною камерою в комплекті з футляром з вмонтованим зарядним бездротовим пристроєм. Країна виробник Китай (згідно наявного маркування).
Згідно з розділом 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 №86 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання» даний пристрій має ознаки спеціального технічного засобу негласного отримання інформації для переміщення якого необхідно одержання дозволу (висновку) Держекспортконтролю, у наслідок чого є забороненим (обмеженим) до переміщення через митний кордон України.
Таким чином, на думку митного органу, громадянин ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення технічного пристрою через митний кордон України без ознак приховуванням від митного контролю та які мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч. 3 статті 471 Митного кодексу України.
На підставі вищевказаних обставин, посадовими особами митниці було складено протокол про порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України.
Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 508 Митного кодексу України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.
Судом 1-ої інстанції були досліджені надані докази, серед яких протокол про порушення митних правил, пояснення ОСОБА_1 , фототаблиця, акт митного огляду, контрольний талон.
Частинами 1 та 2 статті 515 МК України визначено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУПАП.
Натомість, як встановлено під час судового розгляду, в матеріалах справи відсутній висновок експерта, який підтверджує, що виявлені окуляри віднесені до предметів подвійного використання, внаслідок чого є забороненим (обмеженим) до переміщення через митний кордон України.
Апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про те, що доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
При цьому, судом 1-ої інстанції обґрунтовано прийняті до уваги письмові пояснення захисника Ковташа Д.М. про те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що вилучені у ОСОБА_1 товари - окуляри «Ray-Ban» віднесені до категорії пристроїв, що мають ознаки спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, для переміщення якого необхідно одержання дозволу (висновку) Держекспортконтролю, внаслідок чого є забороненим (обмеженим) до переміщення через митний кордон України, що свідчить про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України. Крім того, такі окуляри доступні у вільному продажі на території України про що свідчать результати пошуку даної продукції в каталогах та пропозиціях продажу в мережі інтернет, зокрема платформа онлайн-оголошень «ОЛХ». Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про порушення митних правил, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, і тільки тоді вони можуть бути достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому правопорушенні.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин та досліджених доказів, які містяться в матеріалах судової справи, слід констатувати, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що вилучені у ОСОБА_1 окуляри «Ray-Ban» у кількості 2 шт. із подвійною камерою в комплекті з футляром з вмонтованим зарядним бездротовим пристроєм віднесені до категорії пристрою, що має ознаки спеціального технічного засобу негласного отримання інформації, для переміщення якого необхідно одержання дозволу (висновку) Держекспортконтролю, внаслідок чого є забороненим (обмеженим) до переміщення через митний кордон України, що свідчить про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.495 МК доказом у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі такі дані встановлюються висновком експерта.
Як було встановлено апеляційним судом, митним органом не доведено наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК.
З урахуванням наведеного, досліджені в суді першої інстанції обставини, які перевірені в ході апеляційного розгляду, дозволяють суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що в суддею місцевого суду постановлено обґрунтоване рішення, яке прийнято на підставі фактичних обставин справи та доказів, наданих митним органом.
Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.471 МК, що свідчить про законність та обґрунтованість оскарженої постанови судді місцевого суду.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).
Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.
Заявивши вимоги про скасування постанови суду стосовно ОСОБА_1 із ухваленням нової постанови про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення, представником Одеської митниці не було наведено обґрунтування цих вимог із зазначенням того, у чому конкретно полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 , дійшов правильного висновку про те, що митним органом не надано доказів, що останній мав умислу на вчинення правопорушення та вчиняв дії, спрямовані на недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами, які б утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП та 486 МК України не спростовують цих правильних висновків суду.
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам протоколу про порушення митних правил, яким місцевий суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи протоколу про порушення митних правил, що зазначені і в апеляційній скарзі, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Доводи апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби не містять будь-якого обґрунтування незаконності постанови суду 1-ої інстанції.
Загальні посилання скаржника на винесення постанови всупереч вимогам ст. 245 КупАП та ст. 486 МК України про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, а також без належного урахування характеру вчиненого правопорушення, не спростовують правильних висновків суду, оскільки оскаржувана постанова суду містить належне обґрунтування відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України з огляду на те, що суду не надано беззаперечних доказів вчинення ним зазначеного правопорушення, та суд не наділений повноваженнями збирати докази та кваліфікувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому за таких обставин суд позбавлений можливості встановити вину ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення.
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також вимоги про те, що будь-яке обвинувачення, в тому числі у вчиненні адміністративного правопорушення, не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, правомірно закривши провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Отже, апеляційний суд вважає постанову суду 1-ої інстанції законною, обґрунтованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби.
Керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд -
постановив
Апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДМС України Ревенко Т.А. – залишити без задоволення. 
Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11.11.2025 року, якою закрито провадження по справі про порушення митних правил ОСОБА_1 – закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець