Справа № 276/1746/25
Провадження по справі №2/276/35/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Семенюка А.С.
за участю секретаря судового засідання Дашенко Д.А.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернулось до суду з вказаним позовом.
У позові позивач посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» і відповідачем 19.08.2024 року укладено Договір №1707058 про надання споживчого кредиту строком на 360 днів. Процентна ставка встановлена у розмірі 1 % в день у межах строку кредиту.
Вказаний договір укладений між сторонами в електронному вигляді.
Згідно умов кредитного договору, ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в загальній сумі 5600,00 грн. в порядку, передбаченому умовами договору.
29.04.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу №01.02-09/25, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за договором №1707058 перейшло до позивача.
Через невиконання своїх зобов`язань у відповідача станом на дату звернення до суду виникла заборгованість за кредитним Договором №1707058 від 19.08.2024 року в загальному розмірі 27395,18 грн., яка складається з: 5999,98 грн - заборгованість по тілу кредиту; 10976 грн – заборгованість по відсотках; 10819,20 грн - заборгованості за пенею.
Отже, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 27395,18 грн.
Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 06.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив про розгляд справи провести без участі представника позивача, додатково долучив до позову клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечив.
Представник відповідача – адвокат Рекша О.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підтвердження свої заперечень проти позову послався на відсутність в матеріалах справи доказів переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора та недоведеність факту надання у розпорядження відповідача грошових коштів за договором. Також зазначив, що відповідач заявляє про понесення ним судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу адвоката Рекша Олександра Ігоровича, відповідно до укладеного між ними Договору про надання правничої допомоги в сумі 5000 грн та просив суд стягнути з позивача на користь відповідача вказану суму понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач та представник відповідача, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 19.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем укладено електронний договір №1707058 про надання споживчого кредиту
Відповідно до п. 9.6. договору (Розділ 9), відповідач, підписавши вказаний договір підтвердив, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 800,00 грн. (п.1.2. договору); строк кредиту 360 днів (п.1.2. договору). Дата повернення кредиту визначена в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до договору, згідно якої датою повернення кредиту є 14.08.2025.
Відповідно до п. 1.5.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.
Відповідно до п.2.1 кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжного засобу споживача НОМЕР_1 . Дата надання кредиту: 19.08.2024 року або 20.08.2024 року (п.2.2 договору).
Згідно п.6.4. договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: 6.4.1. у розмірі 120,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 8,80 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. 
Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «К880».
23.08.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до кредитного Договору № 1707058 від 19.08.2024 року. Додаткову угоду підписано за допомогою електронного підпису Позичальника одноразовим ідентифікатором «А089».
Згідно з п.1.1 зазначеної Додаткової угоди Сторони домовились збільшити суму кредиту на 4800,00 гривень, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору:
1.1 Викласти п.1.2 Договору в новій редакції:
«1.2. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 5600,00 гривень. Тип кредиту – кредит.»
1.2. Викласти Додаток №1 до Договору в новій редакції, що додається.
1.3. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, Сторони також визначають, що: денна процентна ставка складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 0,99% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Договорі на дату його укладення збільшиться та складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 25520 грн..
Згідно п.9 Додаткової угоди Дана Додаткова угода та Додаток 1 в редакції від 23.08.2024 року є невід`ємною частиною Договору. Всі терміни та скорочення, що використовуються в цій Додатковій угоді мають таке ж значення, що і в Договорі.
Також сторонами договору погоджено графік платежів та загальна вартість кредиту, що підтверджується Додатком 1 від 23.08.2024 До Договору про надання споживчого кредиту № 1707058 від 19.08.2024 року.
Відповідно до інформаційної довідки № 20250508-1854 від 08.05.2025 року, наданої ТОВ «Пейтек» для ТОВ «Селфі Кредит», 19.08.2024 року на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» перераховано 800 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - ce0b309d-f1b7-40a2-a09a-51e95146d521, номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» – 231f4a03bf2fab41749a1ab7b17e5ae1, Session ID – 026376799227, сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua, код авторизації – 093068, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
Відповідно до інформаційної довідки № 20250508-1855 від 08.05.2025 року, наданої ТОВ «Пейтек» для ТОВ «Селфі Кредит», 23.08.2024 року на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» перераховано 4800 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 09221319-e721-435a-ab6f-cbbb3e890681, номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» – 285ac1eaf41f2699677911b7cf584b81, Session ID – 026457574193, сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua, код авторизації – 416101, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 ..

Згідно з наданим ТОВ «Селфі редит» розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №1707058 від 19.08.2024 року станом на 29.04.2025 року складає 27395.18 грн., з яких: 5599,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10976 грн. - сума заборгованості за відсотками, 10819.2 грн. - сума заборгованості за пенею.
29.04.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №01.02-09/25 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому ОСОБА_2 , а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права Вимоги до Боржників.
В преамбулі даного договору факторингу, «Право Вимоги» - це всі права грошової вимоги (боргових зобов`язань) Клієнта за Кредитними договорами до Боржників щодо погашення Заборгованостей, які виникли на підставі Кредитних договорів, виконання зобов`язань за Кредитними договорами та підтверджуються Документацією, а також інші права вимоги за Кредитними договорами, які Клієнтом відступаються Факторові за цим Договором. 
Згідно п.2.1 вказаного Договору факторингу Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. 
Згідно п.3.1.3 Договору факторингу ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» погодили, що Право вимоги переходить до Фактора після підписання Сторонами цього Договору, з моменту підписання Сторонами Акту приймания-передачі Реєстру Боржників за формою Додатку 5 цього Договору, та оплати Фактором суми Фінансування у строки, передбачені пунктом 4.2 Договору, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей за Кредитними договорами.
Відповідно до цього ж договору факторингу «Реєстр боржників» - це погоджений Сторонами перелік Боржників, їх Кредитних договорів, Права вимог за якими відступаються за цим Договором, особистих даних і розмірів грошових зобов`язань кожного з них із зазначенням суми заборгованості, а також інших даних у разі їх наявності у Клієнта, за формою, наведеною в Додатку 1 до цього Договору.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частинами першою та сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача посилався на те, що між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «Селфі Кредит» передало своє право вимоги позивачу.
Однак, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, позивачем не надано доказів того, що згідно укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» Договору факторингу №01.02-09/25 від 29.04.2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1707058 від 19.08.2024 року.
Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію платіжної інструкції №10049 від 30.04.2025 року на підтвердження оплати ним на рахунок ТОВ «Селфі Кредит» ціни продажу за Договором факторингу №01.02-09/25 від 29.04.2025.
Водночас, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження підписання сторонами Договору факторингу №01.02-09/25 від 29.04.2025 року Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за формою Додатку №5, після чого право вимоги вважається відступленим Фактору (п.3.1.3 Договору факторингу).
Підписаного сторонами Договору факторингу та скріпленого їх печатками Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого, як це встановлено п.3.1.3 Договору факторингу, Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги, матеріали справи не містять.
Позивач долучив до матеріалів справи копію Реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-09/25 від 29.04.2025 за формою додатку № 1 до Договору факторингу.
Водночас, вказана копія Реєстру боржників не містить в своєму переліку інформацію стосовно боржника (відповідача) ОСОБА_1 .
Також, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію документа під назвою «Витяг з Реєстру Боржників до Договору факторингу від 29.04.2025 року № 01.02-09/25», в якому міститься інформація щодо боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 1707058, загальна сума заборгованості 27395,18 грн. Документ підписаний директором ТОВ «Свеа Фінанс» та скріплений печаткою ТОВ «Свеа Фінанс».
Суд критично ставиться до зазначеного документу як доказу, що Реєстр боржників за формою Додатку №1 містить в своєму переліку інформацію стосовно боржника (відповідача) ОСОБА_1 , оскільки такий документ складений позивачем одноосібно та не відповідає затвердженій формі Додатку №1 до Договору факторингу №01.02-09/25 від 29.04.2025
За таких обставин, суд приходить до висновку позивачем не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що Реєстр боржників за формою Додатку №1 містить в своєму переліку інформацію стосовно боржника (відповідача) ОСОБА_1 , зокрема підставу виникнення Права грошової Вимоги до ОСОБА_1 , суму грошових вимог та інші дані, як мають бути зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору факторингу №01.02-09/25 від 29.04.2025.
Реєстру Боржників або ж витягу з такого Реєстру Боржників, сформованого згідно Додатку №1 до Договору факторингу №01.02-09/25 , в який була б включена інформація щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1707058 від 19.08.2024 та суми грошової вимоги за таким договором, матеріали справи не містять.
Окрім того, як встановлено судом, право вимоги за договором Договору факторингу №01.02-09/25 вважається відступленим Фактору з моменту підписання Сторонами Акту приймания-передачі Реєстру Боржників за формою Додатку 5 цього Договору, та оплати Фактором суми Фінансування у строки, передбачені пунктом 4.2 Договору, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей за Кредитними договорами. (п.3.1.3 Договору).
Акту прийому-передачі Реєстру Боржників матеріали справи не містять.
Отже, позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що ним набуто право вимоги до відповідача на умовах, визначених Договором факторингу №01.02-09/25 від 29.04.2025 року, а відтак - що його майнове право порушено і підлягає судовому захисту.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено правилами ч. 4 ст. 12 ЦПК України.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, як це закріплено положеннями ч. 7 ст. 81 ЦПК України.
Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
У своїй позовній заяві ТОВ «Свеа Фінанс» просило розглянути справу за відсутності його представника, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів заявлено не було.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18.
З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи сторін, наведені ними у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо недоведеності позивачем переходу до нього права вимоги до відповідача згідно Договору факторингу №01.02-09/25 від 29.04.2025 року. 
За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, то на підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.
Окрім того, стороною позивача заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Із матеріалів справи вбачається, що 29.10.2025 року між адвокатом Рекша Олександром Ігоровичем та ОСОБА_1 було укладено договір №49 про надання правничої допомоги (надалі - Договір).
Відповідно до п.1.1. Договору У порядку та на умовах, визначених цим Договором, АДВОКАТ зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги КЛІЄНТУ, а КЛІЄНТ зобов`язується оплатити надання такої правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору..
Згідно п. 3.1-3.3. Договору Гонорар - це форма винагороди АДВОКАТА за надання правничої допомоги, передбаченої умовами Договору. У разі якщо СТОРОНИ не домовились про інший порядок, оплата КЛІЄНТОМ гонорару відбувається на умовах повної (100%) передоплати. Розмір гонорару визначається СТОРОНАМИ у відповідній додатковій угоді до Договору. 
Відповідно до укладеної між відповідачем та адвокатом Рекша О.І. Додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №49 від 29.10.2025 року, Додаткова угода визначає розмір та порядок оплати КЛІЄНТОМ гонорару АДВОКАТУ за надання правничої допомоги в рамках справи № 276/1746/25 за позовом ТОВ «СВЕЛ ФІНАНС» до КЛІЄНТА про стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір якого становить 5000 грн. та складається з: консультування КЛІЄНТА – 500 грн.; аналіз релевантного законодавства та судової практики, ознайомлення з матеріалами справи та аналіз доказів, складення відзиву на позовну заяву 4500 грн.
Відповідно до п.6.1 Додаткової угоди правова допомога вважаються наданою після підписання СТОРОНАМИ цієї Додаткової угоди.
Оплата правової допомоги (послуг) підтверджена копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 30.10.2025 року про прийняття від ОСОБА_1 коштів у розмірі 5000 грн в якості оплати за надання правничої допомоги згідно договору про надання правничої допомоги №49 від 29.10.2025 року у цивільній справі №276/1746/25.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі.
Дослідивши долучені до заяви документи, суд приходить до висновку, що розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу є співмірним щодо іншої сторони спору, зважаючи на ринкові ціни адвокатських послуг, складність справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, результат розгляду справи по суті, а також є співмірною з заявленою позивачем до стягнення ціною позову
За таких обставин, при визначенні розміру витрат на правову допомогу судом встановлено, що заявлена відповідачем до стягнення сума витрат на правову допомогу є обґрунтованою.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 206, 211, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, -
УХВАЛИВ :
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1707058 від 19.08.2024 відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», місцезнаходження: м. Київ, вул.Іллінська,8, ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.С.Семенюк