УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/11663/25 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 60 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого   Павицької Т.М.,
суддів   Шевчук А.М., Галацевич О.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/11663/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на свою користь в порядку спадкування за законом недоотримане за життя його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підвищення до пенсії, згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року по справі №240/21851/21 в сумі 149 020 грн.
В обґрунтування позову зазначав, що за життя його матір ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Вказує, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року у справі №240/21851/21, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.02.2021 перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Вказує, що на виконання рішення суду у справі №240/21851/21 відповідачем було здійснено нарахування заборгованості в розмірі 149 020 грн., проте рішення на даний час так і не виконано, вказані кошти так і не виплачені. Зазначає, що його мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а він є спадкоємцем за законом. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом недоотримані за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсійні виплати згідно з перерахунком за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі №240/21851/21 в розмірі 149 020 грн. Стягнуто з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 490,20 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що постановою КМУ №821 від 14 липня 2025 року було затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, яка набрала чинності 17.07.2025 та якою визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування). Зазначає, що Управлінням з жовтня 2025 року розпочато виплату за рішеннями суду заборгованості за минулий час в сумі визначеної Пенсійним фондом України пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, яка склала 187,35 грн. Залишок заборгованості за минулий час виплачуватиметься за рішеннями суду виходячи з Порядку №821. Вказує, що ОСОБА_1 із заявою встановленого зразку про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера не звертався. Натомість ОСОБА_3 звернувся (у строк відповідно до частини другої статті 52 Закону №1058) із заявою встановленого зразку про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (заява від 02.12.2024 №3202). 
Зазначає, що згідно із заявою №3202 від 02.12.2024 дані ОСОБА_3 внесено в розділ «Інформація про персональні дані спадкоємця у зв`язку зі смертю стягувача» підсистеми «Реєстр судових рішень» щодо справи №240/21851/21, право на фактичне отримання відповідної суми (149 020 грн) перейшло до ОСОБА_3 (за відсутності відповідного звернення позивача). Вказує, що задоволення позову позивача призведе до стягнення на користь позивача недоотримані за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсійні виплати згідно з перерахунком за рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 в справі №240/21851/21 в розмірі 149 020 грн., що позбавить ОСОБА_3 отримати нараховані на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі №240/21851/21 кошти, на які ОСОБА_3 має переважаюче право, виходячи з відповідності його звернення із заявою від 02.12.2024 №3202 статті 52 Закону №1058, якою було внесено ОСОБА_3 в Реєстр судових рішень, як спадкоємця ОСОБА_2 у справі №240/21851/21. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
30 грудня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що він як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 має право на отримання невиплачених пенсійних коштів на підставі положень ст. 1227 ЦК України, ст. 91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що відповідач відмовив йому у виплаті коштів безпідставно. Вказує, що посилання відповідача на відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року у справі №240/21851/21 позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.02.2021 нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908,00 грн.
На виконання вищевказаного рішення, ГУ Пенсійним фондом України в Житомирській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , відповідно до якого невиплачений розмір підвищення до пенсії складає 149 020 грн.
ОСОБА_2 померла – ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.11.2024.
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.03.1972.
Відповідно до довідки державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Кулініч О.Д. №1518/02-14 від 07.07.2025 ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, з матеріалів справи встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 .
Разом з тим, відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 09.05.2025 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 невиплачені кошти переходять на підставі свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність сина спадкодавця – ОСОБА_1 .
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що на день смерті ОСОБА_2 , підвищення до пенсії належало спадкодавцеві та увійшло до складу спадщини, таким чином позивач, як спадкоємець за законом має право на отримання донарахованої, але не отриманої частини пенсії його матері.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним отримані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).
Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. 
Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1277 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі №750/8819/19, від 23 вересня 2020 року по справі №428/6685/19, від 23 лютого 2022 року по справі №428/10113/20.
Відповідно до довідки державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Кулініч О.Д. №1518/02-14 від 07.07.2025 ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відтак, прийнявши спадщину у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 як спадкоємець набув право на майно, зокрема на невиплачені кошти, які належали спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на отримання неодержавної за життя його матері підвищення до пенсії.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі №220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20.
Згідно розрахунку ГУ Пенсійного фонду України в Житомирській області розмір невиплаченої за життя ОСОБА_2 підвищення до пенсії становить 149 020 грн.
Оскільки ОСОБА_2 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі судового рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_2 набув право на отримання нарахованого підвищення до пенсії в розмірі 149 020 грн.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 14 лютого 2022 року в справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення ст. 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Вказані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень ст. 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша ст. 18 ЦПК України).
Тлумачення ст. 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року в справі №295/4158/23.
Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 недоотриманого підвищення до пенсії після померлої матері ОСОБА_2 в сумі 149 020 грн., оскільки вказані грошові суми належали за життя ОСОБА_2 та увійшли до складу спадщини, яку прийняв позивач.
Таким чином, встановивши, що позивач як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, має право на спадкове майно, тобто підвищення до пенсії, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», приймаючи до уваги, що дії відповідача порушують право позивача як спадкоємця на отримання належного йому спадкового майна (невиплачених грошових коштів), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що право на фактичне отримання невиплачених коштів в сумі 149 020 грн перейшло до ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 09.05.2025 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 невиплачені кошти переходять на підставі свідоцтва про право на спадщину, з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням та посилання які містяться в ній є власним трактуванням норм законодавства, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується колегія суддів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Дата складення повного судового рішення 13 січня 2026 року.

Головуючий 

Судді