Справа №752/17330/25
Провадження №2/752/8721/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року        м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Шененка В.В.,
представника позивача Павленко Г.М. ,
відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про визнання права користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до  ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про визнання права користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_8 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбу з 13.01.2006.
Ще до реєстрації шлюбу вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, відповідач ОСОБА_2 не була згодна з її проживанням та в судовому порядку виселила її з квартири.
Після реєстрації шлюбу в січні 2006 року, вона на правах члена сім`ї ОСОБА_8 , з дозволу всіх мешканців квартири, знову почала проживати у вищезазначеній квартирі. 
На момент її вселення у квартиру, в ній фактично проживали її чоловік, його брат ОСОБА_9 та матір чоловіка ОСОБА_10 , які не заперечували проти її вселення на правах дружини.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була надана у 1964 році на сім`ю з 9 осіб: ОСОБА_8 (чоловік); ОСОБА_11 (батько чоловіка); ОСОБА_12 (матір чоловіка); ОСОБА_13 (сестра чоловіка); ОСОБА_6 (брат чоловіка); ОСОБА_11 (брат чоловіка); ОСОБА_14 (сестра чоловіка); ОСОБА_15 (брат чоловіка); ОСОБА_16 (сестра чоловіка).
Після вселення у спірну квартиру вона набула рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням. 
Наразі, всі живі члени сім`ї ОСОБА_17 у спірній квартирі фактично не проживають, не використовують її як житло, не мають в ній своїх речей та жодного разу не робили поточний чи капітальний ремонт.
Спірна квартира наразі не приватизована і знаходиться в комунальній власності місцевої територіальної громади - Київської міської ради.
Зареєструватися у спірній квартирі без згоди всіх відповідачів вона не має змоги.
Вона постійно проживає у спірній квартирі та сплачує комунальні послуги.
У липні 2025 року відповідач ОСОБА_2 з трьома невідомими чоловіками вигнала її з квартири, змінила замки та поставила сигналізацію. 
Просила: 
визнати за ОСОБА_5 право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ;
усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 надати ключ від вхідних дверей квартири та повідомити код сигналізації;
вселити ОСОБА_5 в житлове приміщення - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
17.07.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 
25.09.2025 постановлено ухвалу про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_5 - адвоката Павленко Ганни Миколаївни про відвід судді Данілової Тетяни Миколаївни у цивільній справі, відведено суддю Данілову Т.М. від розгляду справи.
07.11.2025 постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи до свого провадження, призначено здійснювати розгляд зазначеної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
04.08.2025 відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 подали до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечували проти задоволення позовних вимог.
Зазначили, що з моменту початку стосунків між позивачкою та ОСОБА_18 , а також з початку їх проживання у спірній квартирі у 2003 році, вони обидва чинили перешкоди відповідачам у користуванні спірною квартирою.
Обставина незаконного вселення позивачки до квартири, відсутність підстав (прав) для проживання у спірній квартирі, відсутність права користування спірною квартирою та наявність обставин для виселення позивачки зі спірної квартири неодноразово встановлювались судовими рішення, які набрали законної сили.
За весь час проживання у спірній квартирі, позивачка проживала у ній незаконно, без наявних на те правових підстав, порушуючи рішення суду та вимоги законодавства. 
Відповідачі ніколи не надавали своєї згоди на вселення ОСОБА_5 до спірної квартири.
Також, задоволення позовних вимог порушуватиме інтереси трьох неповнолітніх дітей відповідача ОСОБА_3 , які зареєстровані у спірній квартирі та мають право на користування останньою.
Відповідач ОСОБА_6 своїм правом на подачу відзиву не скористався. 
Представник позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов.
Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_8 , батьками записані ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
20.11.1964 ОСОБА_11 на підставі ордеру на житлове приміщення № 04704 отримав три кімнату квартиру АДРЕСА_2 , на дев`ятьох осіб: ОСОБА_8 (син); ОСОБА_19 (дружина); ОСОБА_13 (дочка); ОСОБА_6 (син); ОСОБА_11 (син); ОСОБА_14 (дочка); ОСОБА_15 (син) та ОСОБА_16 (дочка).
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23.11.2004 у справі №2-4837/8 2004 р. вселено ОСОБА_2 разом з неповнолітньою ОСОБА_20 та ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_3 та зобов`язано ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 не чинити перешкоди останнім у користування вказаним житловим приміщенням.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25.11.2005 у справі №2-5114/8 2005 р. ОСОБА_2 усунуті перешкоди у користуванні житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3 . Зобов`язано ОСОБА_8 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_3 та зняти замок з двері кімнати площею 12 кв.м. вказаної квартири. Виселено ОСОБА_21 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення.
13.01.2006 ОСОБА_8 та ОСОБА_21 зареєстрували шлюбу, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_21 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_15 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_23 , батьками записані ОСОБА_24 та ОСОБА_20 .
ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 27.10.2009 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
24.07.2015 ОСОБА_25 та ОСОБА_20 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_20 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_10 .
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.05.2015 у справі №752/20774/14-ц вселено ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 разом з неповнолітньою ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в квартиру АДРЕСА_3 . Зобов`язано ОСОБА_8 не чинити ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 разом з неповнолітньою ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_3 .
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05.06.2015 у справі №752/240/15-ц виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення.
ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_27 , батьками записані ОСОБА_25 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 09.06.2020 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.02.2020 у справі №752/25772/17 зобов`язано Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію укласти з ОСОБА_2 договір найму житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_28 , батьками записані ОСОБА_25 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 09.06.2020 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19.10.2020 у справі № 752/23092/19 визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.07.2021 скасоване заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19.10.2020 у справі № 752/23092/19.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24.11.2021 у справі №752/23092/19 залишено без задоволення позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_23 в особі законного представник ОСОБА_3 , тертя особа ОСОБА_6 , Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївського районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 .
07.07.2025 ОСОБА_5 звернулася до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві з заявою про кримінальне правопорушення та іншу подію, в якій зазначила, що 05.07.2025 приблизно о 10: 00 год. за адресою: АДРЕСА_1 сестра померлого чоловіка замінила замки до квартири ще до судового рішення та не віддає майно, що належить їй.
Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
За статтею 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
За змістом частин першої та другої статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної в місті Ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
За положеннями статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
У постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12 зроблено висновок, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.
Право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому (див. висновок у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 569/12946/18-ц (провадження № 61-11097св20).
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між згаданими особами, наймачем і членами сім`ї, які проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини, які мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.
Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом із наймачем.
Такі висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2020 року у справі № 205/6201/17 та від 18 травня 2022 року у справі № 463/2277/20-ц.
Судом встановлено, що 20.11.1964 ОСОБА_11 на підставі ордеру на житлове приміщення № 04704 отримав трикімнату квартиру АДРЕСА_2 , на дев`ятьох осіб: ОСОБА_8 (син); ОСОБА_19 (дружина); ОСОБА_13 (дочка); ОСОБА_6 (син); ОСОБА_11 (син); ОСОБА_14 (дочка); ОСОБА_15 (син) та ОСОБА_16 (дочка).
На даний час, зазначена квартира не приватизована, про це зазначили всі учасники процесу. Доказів протилежного до суду не надано.
13.01.2006 ОСОБА_8 та ОСОБА_21 зареєстрували шлюбу, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_21 .
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 посилається на те, що вона проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , більше 19 років. Зареєструватися у спірній квартирі вона не має змоги, оскільки відповідачі не дають своєї згоди.
У липні 2025 року відповідач ОСОБА_2 з трьома невідомими чоловіками вигнала її з квартири, змінила замки та поставила сигналізацію. 
Оскільки відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, тому просила захистити її порушене право в судовому порядку шляхом визнання права користування спірною квартирою, усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, шляхом зобов`язання відповідачів надати ключ від вхідних дверей квартири та повідомити код сигналізації, та її вселення до спірної квартири.
Позивач, визначаючи суб`єктний склад учасників, відповідачами у справі зазначила  ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .
Судом встановлено, що окрім відповідачів у спірній квартирі зареєстровані неповнолітні діти відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.
Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Оскільки до участі в справі не були залучені як співвідповідачі в особі законних представників неповнолітні діти ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які зареєстровані в спірній квартирі та мають право користуватись нею для проживання, то відсутні підстави для задоволення позову через неналежний суб`єктний склад.
Враховуючи наведене, суд залишає позовні вимоги без задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12- 13, 81, 141, 142, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд,- 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_7 , місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Рішення складене 05.02.2026.

Суддя         Ж. І. Кордюкова