ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 р.	Справа № 520/2896/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського апеляційного суду на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О.) по справі № 520/2896/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Харківського апеляційного суду   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Харківського апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди та матеріальної допомоги за періоди з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2023 року, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн;
- зобов`язати Харківський апеляційний суд нарахувати та виплатити на користь судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену суддівську винагороду та матеріальну допомогу за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, обчислену відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2021 рік у розмірі 2 270,00 грн, що складає 217 215,45 грн, за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, обчислену відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2022 рік у розмірі 2 481,00 грн, що складає 514 512,84 грн, за період з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2023 року, обчислену відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2023 рік у розмірі 2 648,00 грн, що складає 800 250,06 грн, а всього, 1 531 978,35 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2024, яке набрало законної сили 18.06.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Харківського апеляційного суду, які полягають у нарахуванні та виплаті судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди та матеріальної допомоги за періоди з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2023 року, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102,00 грн.
Зобов`язано Харківський апеляційний суд нарахувати та виплатити на користь судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену суддівську винагороду та матеріальну допомогу за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, обчислену відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2021 рік у розмірі 2 270,00 грн, за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, обчислену відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2022 рік у розмірі 2 481,00 грн, за період з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2023 року, обчислену відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2023 рік у розмірі 2 648,00 грн, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
13.09.2024 позивач звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 у справі № 520/2896/24 шляхом стягнення з Харківського апеляційного суду з КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» на її користь нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та матеріальної допомоги за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року в загальній сумі 1 531 978,35 грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 заяву задоволено.
Змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 по справі №520/2896/24 та встановлено спосіб його виконання шляхом стягнення з Харківського апеляційного суду з КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та матеріальної допомоги за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року в загальній сумі 1 531 978, 35 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
У листопаді 2025 р. Харківський апеляційний суд (далі - відповідач) звернувся до суду із заявою, в якій просив змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 по справі №520/2896/24 шляхом стягнення з Харківського апеляційного суду на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та матеріальної допомоги за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року в загальній сумі 1 531 978, 35 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за рахунок бюджетної програми 050115 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів».
В обґрунтування заяви зазначило, що виконання судових рішень, ухвалених в тому числі на користь суддів здійснюється виключно за рахунок бюджетної програми 050115 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», тоді як стягнення коштів на користь судді у відставці з рахунку КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода», який передбачений виключно для виплати суддівської винагороди суддям, що здійснюють повноваження з відправлення правосуддя, є незаконним, призведе до дефіциту коштів на рахунку та заборгованістю перед іншими суддями.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 у задоволенні заяви відмовлено.
Харківський апеляційний суд, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та ухвалити постанову про задоволення заяви, поданої в порядку ст.378 КАС України.
В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам заявника про неможливість виконати судове рішення від 16.05.2024 у спосіб, визначений ухвалою суду від 25.09.2024.
Звертає увагу, що кошти, наявні на рахунку КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» на 2025 рік передбачені виключно для виплати суддівської винагороди суддям, які здійснюють повноваження з відправлення правосуддя. 
В свою чергу, виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів" у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.
Вважає, що виконання рішення суду на користь судді у відставці шляхом стягнення коштів з КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода», як визначено ухвалою суду від 25.09.2024 є грубим порушенням закону, його виконання в такий спосіб призведе до грубого порушення прав діючих суддів на своєчасну оплату праці та загрожує стабільному функціонуванню Харківського апеляційного суду, на який покладено особливі функції забезпечення правосуддя на прифронтовій території Харківської області.
Крім того, посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 24 квітня 2025 року по справі № 240/9028/24 щодо правомірності розрахунку суддівської винагороди, починаючи з 2021 р. із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн.
Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведено обставин, які істотно ускладнюють належне виконання рішення або роблять його неможливим.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.
Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов`язковості (що передбачає обов`язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов`язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.
Частинами 1, 3 ст. 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Колегія суддів зазначає, що норма ст. 378 КАС України лише встановлює критерії для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Так, під зміною способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду. При цьому під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб та наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.
З аналізу викладених правових норм вбачається, що виключною правовою підставою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.
Разом з тим, здійснення судом зміни порядку чи способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 по справі №520/2896/24 зобов`язано Харківський апеляційний суд нарахувати та виплатити на користь судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену суддівську винагороду та матеріальну допомогу за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, обчислену відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2021 рік у розмірі 2 270,00 грн, за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, обчислену відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2022 рік у розмірі 2 481,00 грн, за період з 01 січня 2023 року до 31 грудня 2023 року, обчислену відповідно до прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на 2023 рік у розмірі 2 648,00 грн, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
В подальшому, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 змінено спосіб виконання рішення від 16.05.2024 по справі №520/2896/24 шляхом стягнення з Харківського апеляційного суду з КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та матеріальної допомоги за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року в загальній сумі 1 531 978, 35 грн з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Тобто, в межах цієї справи, судом вже змінено спосіб виконання судового рішення від 16.05.2024 по справі № 520/2896/24.
Відповідачем визнається, що до цього часу судове рішення у справі № 520/2896/24 залишається невиконаним в частині виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди.
Звертаючись до суду з заявою про зміну способу виконання судового рішення, Харківський апеляційний суд вказує на неможливість виплати коштів на користь ОСОБА_1 , яка є суддею у відставці з рахунку КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода», що призначений для виплати суддівської винагороди суддям, які здійснюють повноваження з відправлення правосуддя.
Зауважує, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів", а не за КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода». 
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідач фактично не погоджується з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2024, якою визначено спосіб виконання судового рішення та мав можливість її оскаржити в апеляційному порядку.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Харківського апеляційного суду на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 520/2896/24.
Колегія суддів враховує доводи апелянта, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів».
Проте, як зазначено вище, наведені обставини свідчать про незгоду саме з ухвалою суду від 25.09.2024, якою визначено за рахунок яких саме коштів має бути проведена виплата суддівської винагороди ОСОБА_1 на виконання судового рішення. 
Як наслідок, суд першої інстанції вірно зазначив, що обставини, наведені відповідачем в заяві є суттєвими, але істотно не ускладнюють належне виконання рішення або роблять його неможливим, а отже не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про встановлення способу та порядку виконання рішення суду.
Доводи відповідача в апеляційній скарзі не спростовують правильності правових висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського апеляційного суду залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 по справі № 520/2896/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 02.02.2026 року