Справа № 570/78/24
Номер провадження 2/570/100/2025 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В., 
за участю секретаря судового засідання Ярошик І.Р.,
учасники справи, які були присутні у судовому засіданні 29.12.2025:
представник позивача — ОСОБА_1 ,
представник відповідача — ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку,
в с т а н о в и в :
08.01.2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулася ОСОБА_3 (далі — позивач) із позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку серії РВ 000844 від 18.09.1995, виданого на ім`я ОСОБА_6 щодо земельної ділянки площею 0,85 га, розташованої на території села Дядьковичі Рівненського району, в тому числі 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, зареєстрованого у книзі записів Державних актів про право приватної власності на землю за №646 від 18.09.1995. 
Короткий зміст заяв по суті справи. 
Так, позивачка зазначає, що відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку від 01.04.2015 року серії ЯБ №060546 ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка (пай) в с.Дядьковичі Рівненського району, площею 4,5849 га, в тому числі 3,72 га ріллі та 1,29 га сіножаті. Вказана земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі під номером 5624684100:04:021:0015.
До Рівненського районного суду Рівненської області 03.09.2020 року звернувся ОСОБА_6 з позовом, в якому просив визнати недійсним вказаний Державний акт про право власності на землю ОСОБА_3 , оскільки при реєстрації його земельної ділянки площею 0,85 га в с.Дядьковичі у Державному земельному кадастрі було виявлено співпадіння із земельною ділянкою ОСОБА_3 .
Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія РВ 000844 від 18.09.1995 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №646 від 18.09.1995 р., ОСОБА_6 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га на території села Дядьковичі Дядьковицької сільської ради, в тому числі 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. 
Так як відповідним ділянкам ОСОБА_7 кадастрові номери присвоєні не були, в 2017 році він замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Така документація була розроблена ФОП ОСОБА_8 .
У подальшому ОСОБА_6 звернувся до Державного кадастрового реєстратора відділу у Рівненському районі Міськрайонного управління у Рівненському районі та м.Рівне ГУ ДГК та подавши відповідну технічну документацію.
29.08.2017 державним кадастровим реєстратором міськрайонного управління у Рівненському районі та м.Рівному Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області прийнято рішення за №РВ-5600311992017 та №РВ-5600311952017, згідно з якими ОСОБА_6 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: наявні зауваження щодо валідності електронного документу, перетин земельних ділянок з ділянкою 5624684100:04:021:0015, площа співпадає на 20,8623% та 67,9535% відповідно; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Вважаючи, що його права порушені власником земельної ділянки з кадастровим номером 5624684100:04:021:0015, якою є ОСОБА_3 , він подав позов до Рівненського районного суду Рівненської області з вимогою скасувати державний акт про право власності на землю ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію її ділянки у Державному земельному кадастрі.
Однак, причиною такого часткового накладення земельних ділянок ОСОБА_3 із земельними ділянками ОСОБА_6 є на думку позивачки часткове виділення сільською радою земельної ділянки ОСОБА_6 поза межами контурів населеного пункту села Дядьковичі Рівненського району в порушення норм земельного законодавства. 
Як вбачається з витягу з протоколу сесії Дядьковицької сільської ради народних депутатів №2 від 27.01.1995 сільська рада вирішила передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель у с.Дядьковичі Рівненського району Михальчуку О.В. Також сільська рада вирішила передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства в селі Дядьковичі Рівненського району ОСОБА_6 
Контури меж населеного пункту села Дядьковичі Рівненського району повинні бути підтверджені проектом землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту села Дядьковичі Рівненського району Рівненської області. Однак, на адвокатський запит від 17.11.2023 року Дядьковицька сільська рада надіслала лист відповідно до якого проект землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту села Дядьковичі Рівненського району Рівненської області відсутній. Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області листом від 06.06.2023 року також зазначило про те, що проект організації території Дядьковицької сільської ради в ГУ Держгеокадастру у Рівненській області відсутній.
На адвокатський запит інженер землевпорядник та геодезист надав відповідь, що провівши аналіз відповідності меж земельної ділянки ОСОБА_6 до меж населеного пункту с.Дядьковичі встановлено, що частина земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарської будівлі і споруд загальною площею 0,25 га, розташована поза межами населеного пункту с.Дядьковичі (площею 0,522 га). Частина земельної ділянки, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6014 га, розташована поза межами населеного пункту с.Дядьковичі (площею 0,4086 га).
Таким чином, земельні ділянки ОСОБА_6 площею 0,25 га та 0,60 га частково знаходяться поза межами населеного пункту с.Дядьковичі, що є протиправним і є причиною накладення земельних ділянок на земельну ділянку ОСОБА_3 . 
Отже, виділення Дядьковицькою сільською радою земельних ділянок ОСОБА_6 площею 0,25 га та 0,60 га в порушення норм земельного законодавства поза межами населеного пункту с.Дядьковичі стало причиною накладання вказаних земельних ділянок із земельною ділянкою ОСОБА_3 . 
На підставі наведеного, позивачка просила визнати недійсним та скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку серії РВ 000844 від 18.09.1995, виданий на ім`я ОСОБА_6 щодо земельної ділянки площею 0,85 га, розташованої на території села Дядьковичі Рівненського району, в тому числі 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, зареєстрованого у книзі записів Державних актів про право приватної власності на землю за №646 від 18.09.1995.
01.04.2024 року від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі їх представника — адвоката Бойчука К.М., надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачки заперечували щодо заявленого позову з підстав його необгрунтованості та безпідставності. Так, зазначає про те, що спадкодавець відповідачів по справі ОСОБА_6 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія РВ №000844 від 18.09.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №646 від 18.09.1995 року, отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,85 га на території села Дядьковичі Дядьковицької сільської ради, в тому числі 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Технічна документація по складанню Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 розроблена Рівненським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 1995 році. Близько 30 років ОСОБА_6 та його спадкоємці безперешкодно користувалися земельними ділянками та побудованими на них будинку та господарськими спорудами. 
З огляду на викладене та враховуючи, що ОСОБА_6 та його спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у законний спосіб набули право власності на земельні ділянки і це право не оскаржується, а права на земельну ділянку ОСОБА_3 не порушені, просив суд відмовити в позові ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку серії РВ 000844 від 18.09.1995, виданого на ім`я ОСОБА_6 щодо земельної ділянки площею 0,85 га, розташованої на території села Дядьковичі Рівненського району, зареєстрованого у книзі записів Державних актів про право приватної власності на землю за №646 від 18.09.1995. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10.01.2024 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.
15.02.2024 року від позивачки надійшла позовна заява після усунення недоліків.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 11:00 год. 21.03.2024 року.
21.03.2024 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням позивачки до 11:00 год. 18.04.2024 року.
18.04.2024 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідачів до 11:30 год. 10.06.2024 року.
10.06.2024 року підготовче судове засідання відкладено до 11:00 год. 21.06.2024 року з інших підстав.
21.06.2024 року підготовче судове засідання відкладено до 12:00 год. 16.09.2024 року за клопотанням представника позивача.
16.09.2024 року підготовче судове засідання відкладено до 12:00 год. 16.10.2024 року у зв`язку з неявкою відповідачів та їх представника.
16.10.2024 року підготовче судове засідання відкладено до 10:00 год. 09.01.2025 року у зв`язку з відпусткою судді.
09.01.2025 року підготовче судове засідання відкладено до 10:30 год. 14.03.2025 року з інших підстав. 
14.03.2025 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідачів до 11:00 год. 22.04.2025 року. 
22.04.2025 року підготовче судове засідання відкладено з інших підстав до 14:00 год. 09.05.2025 року.
09.05.2025 року підготовче судове засідання відкладено з інших підстав (позасудове врегулювання спору) до 09:00 год. 10.06.2025 року.
10.06.2025 року підготовче судове засідання відкладено до 14:00 год. 01.07.2025 року у зв`язку з відпусткою судді. 
01.07.2025 року підготовче судове засідання відкладено до 11:30 год. 17.07.2025 року за клопотанням представника позивача.
17.07.2025 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача до 10:00 год. 12.08.2025 року.
12.08.2025 року підготовче судове засідання відкладено до 14:30 год. 13.11.2025 року з інших підстав. 
13.11.2025 року підготовче судове засідання відкладено до 10:30 год. 09.12.2025 року.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09.12.2025 року у задоволенні клопотання представника позивача — адвоката Губар Н.В. про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи відмовлено. Крім того, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09.12.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13:45 год. 29.12.2025 року.
29.12.2025 протокольною ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - Дремлюги Ю.С.щодо проведення експертизи не на підставі ухвали суду, оскільки суд відмовив у задоволенні такого клопотання, а на замовлення позивача.
29.12.2025 року суд переходить на стадію ухвалення судового рішення, короткий текст якого оголошено 30.12.2025 року.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Відповідно до Державного акту на право власності на землю Серія РВ 060546 від 01.04.2005 р. ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 19.08.2004 р. №530 є власницею земельної ділянки площею 4,81 гектарів у межах згідно з планом; Земельна ділянка розташована на території с. Дядьковичі Дядьковицької сільської ради; цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010558300024.
Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серія РВ 000844 від 18.09.1995 р., ОСОБА_6 на підставі рішення Дядьковицької сільської Ради народних депутатів від 27.01.1995 р. №9 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,85 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території с. Дядьковичі Дядьковицької сільської ради. Землю передано для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,25 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,60 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №646. 
У 2017 р. ФОП ОСОБА_8 виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .
Згідно заяви до Першої Рівненської нотаріальної контори Михальчук Н.О. від 14.12.2020 року, остання звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 .
Згідно заяви до Першої Рівненської нотаріальної контори Михальчук Ю.О. від 14.12.2020 року, остання звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 . 
Згідно довідки Першої Рівненської державної нотаріальної контори №463/02-14 від 27.04.2021 року, спадкоємцями ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно відповіді на запит ФОП « ОСОБА_9 » щодо накладення координат земельної ділянки ОСОБА_6 надано наступну інформацію: «... Провівши аналіз відповідності меж земельної ділянки ОСОБА_6 до меж населеного пункту с.Дядьковичі встановлено, що частина земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарської будівлі і споруд загальною площею 0,25 га, розташована поза межами населеного пункту с.Дядьковичі (площею 0,522 га). Частина земельної ділянки, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6014 га, розташована поза межами населеного пункту с.Дядьковичі (площею 0,4086 га). До відповідіна запит ФОП « ОСОБА_9 » долучена Схема накладення земельних ділянок громадян на межі населеного пункту с.Дядьковичі.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.04.2024 року вбачається, що за ОСОБА_3 13.06.2015 року зареєстрована на праві власності земельна ділянка кадастровий номер 5624684100:04:021:0015 площею 4,58 га для ведення особистого селянського господарства Рівненській області, Рівненському районі, Дядьковицька сільська рада. Крім того, 15.04.2020 року ОСОБА_3 як орендодавцем було зареєстровано право оренди вищевказаної земельної ділянки площею 4,58 гектарів строком дії 10 років з правом пролонгації орендарю ТОВ «АКРІС АГРО ГРУП».
В матеріалах справи міститься копія витягу протоколу №2 від 27.01.1995 щодо передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,25 га та копія витягу протоколу №2 від 27.01.1995 щодо передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,60 га, однак такі копії є копіями неналежної якості та є нечитабельними.
Згідно листа Дядьковицької сільської ради №840/01-10/23 від 20.11.2023 року на запит адвоката Губан Н.В., повідомляється, що проект землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту села Дядьковичі Рівненського району Рівненської області у Дядьковицькій сільській раді відсутній. 
Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 06.06.2023 року повідомлено про те, що схема роздержавлення земель на території Дядьковицької сільської ради та проект організації території Дядьковицької сільської ради в Головному управлінні Держгеокадастру у Рівненській області відсутні.
Згідно висновку експерта №220727/1_ФМ судової земельно-технічної експертизи у справі №570/3568/20 від 10.08.2022 року, земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області накладається на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015; земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_10 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області накладається на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015; земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області в межах накладання не обробляється; земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області в межах накладання не обробляється; загальна площа накладання на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015 земельної ділянки, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області становить 4085 м.кв.; загальна площа накладання на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015 земельної ділянки, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області становить 521 м.кв.
Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №29-17-0.3-2370/2-24 від 25.04.2024 року Головне управління надає на запит адвоката Губан Н. Фрагмент Схеми поділу земель колективної власності КСП «Колос» на 3 аркушах та фрагмент Схеми сучасного використання земель Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області на 3 аркушах.
Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №29-17-0.6,1-2812/2-24 від 21.05.2024 року у відповідь на адвокатський запит ОСОБА_11 повідомляє, що згідно матеріалів схем поділу земель колективної власності КСП «Колос» (с.Дядьковичі Рівненського району Рівненської області) земельні ділянки, які були виділені ОСОБА_6 безоплатно у приватну власність відповідно до рішення сесії Дядьковицької сільської ради від 27.01.1995 №2, частково знаходяться в межах села Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, а частково — за межами вказаного села. При цьому, в Головному управлінні відсутні відомості щодо розмірів площ зазначених земельних ділянок, які знаходяться в межах, а які — поза межами с.Дядьковичі. 
Згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11.01.2024 року у справі за позовом правонаступників позивача ОСОБА_6 — ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Рівненської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача — ДП «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ТзОВ «Акріс Агро Груп» про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації, ухвалено такий позов задоволити, визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 01.04.2005 року серії ЯБ №060546, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 4,5849 га, якій присвоєно кадастровий номер 5624684100:04:021:0015. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 5624684100:04:021:0015 в Державному земельному кадастрі.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 21.05.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволити частково. Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11.01.2024 року скасувати в частині відмови у розподілі судових витрат. В решті рішення суду першої інстанції залишено бех змін. 

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. 
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною п`ятою статті 116 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
У статті 152 ЗК України зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіти земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення права; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.
Згідно зі статтею 6 ЗК України 1990 року (чинній на час набуття ОСОБА_6 права власності) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та садівництва. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно.
Відповідно до статті 17 ЗК України 1990 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).
За вимогами статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів.
Згідно зі статтею 125 ЗК України (у редакції, чинній станом на 2011 та 2021 роки) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
У статті 126 ЗК України (у редакції, чинній станом на 2011 рік) передбачено, що державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.
Частиною першою статті 79-1 ЗК України (у редакції, чинній станом на 2011 та 2021 роки) встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до ДЗК.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється в ДЗК в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України у редакції, чинній станом на 2011 та 2021 роки).
Частиною першою статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", яка кореспондується з положеннями статті 193 ЗК України (у редакціях, чинних станом на 2011 та 2021 роки), визначено поняття ДЗК, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Статтею 3 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що ДЗК базується на таких основних принципах: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у ДЗК; внесення відомостей до ДЗК виключно на підставі та відповідно до цього Закону тощо.
Згідно зі статтею 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про межі земельної ділянки вносяться до ДЗК: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.
Пунктами 2 та 10 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державний земельний кадастр" передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.
Згідно з частиною третьою статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у ДЗК.
Стаття 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (частина четверта), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (частина шоста) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (частина десята).
Зокрема, частиною шостою цієї статті передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Частинами другою, десятою статті 55 Закону України "Про землеустрій" визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).
Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_6 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії РВ №000844 від 18.09.1995 року, виданого на підставі рішення Дядьковицької сільської ради народних депутатів від 27 січня 1995 року №9, на праві власності належить земельна ділянка площею 0,85 га на території с.Дядьковичі Дядьковицької сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і ведення особистого підсобного господарства. У державному акті визначено зовнішні межі земельної ділянки.
При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження оскарження зазначеного державного акта чи скасування його у встановленому законом порядку матеріали справи не містять.
Разом з тим, відповідно до чинної станом на 1995 рік Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 15 квітня 1993 року № 28, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 року за № 31 (далі - Інструкція), право власності на землю і право постійного користування землею посвідчувалося, зокрема, державним актом на право приватної власності на землю (пункт 1.1).
Згідно з пунктами 1.6, 1.7 Інструкції виготовлення державних актів на право приватної власності на землю, постійного користування землею та колективної власності на землю, що видаються садівницьким товариствам, провадиться після винесення в натуру (на місцевість) меж земельних ділянок за проектами їх відведення. На земельні ділянки, якими користуються громадяни, підприємства, установи, організації та садівницькі товариства, державні акти виготовляються після визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) і складання плану земельної ділянки.
Межі наданих (переданих) земельних ділянок переносяться у натуру (на місцевість) і закріплюються межовими знаками, а межі ділянок, що знаходяться у власності та користуванні і проходять по визначених в натурі контурах, звіряються з наявними планами ділянок. При відсутності плану проводиться зйомка зовнішніх меж земельної ділянки, встановлюються суміжні власники землі і землекористувачі, за участю останніх складається протокол, в якому докладно описується розташування меж на місцевості (пункт 2.2 Інструкції).
У пункті 2.3 Інструкції визначено, що складається план земельної ділянки з визначенням на ньому її меж і розмірів, описом меж суміжних власників землі і землекористувачів. На плані показуються: межі всіх черезсмужних ділянок, що передаються (надаються) у власність або користування в межах відповідної Ради народних депутатів; лінійні проміри по межі земельної ділянки; всі поворотні точки меж земельної ділянки; всі точки, закріплені в натурі (на місцевості) довгостроковими межовими знаками; всі лінії, які є суходольними межами. Ці межі викреслюються суцільною лінією чорною тушшю; річки, озера, канали, шляхи, лісосмуги, інші урочища, що співпадають з межами.
На плані зовнішніх меж земель власників і користувачів показуються вкраплені земельні ділянки сторонніх власників землі і землекористувачів та додається їх список. План земельної ділянки складається у масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів.
План зовнішніх меж земельної ділянки у бланках державних актів складається у масштабі, що забезпечує їх чітке зображення (пункт 2.4 Інструкції).
Отже, ОСОБА_6 у передбачений законом спосіб набув право власності на земельну ділянку площею 0,85 га та отримав 18 вересня 1995 року державний акт на право власності на землю серії РВ 000844 із встановленням зовнішніх меж земельної ділянки, який є чинним.
Крім того, слід звернути увагу, що в 2017 р. ФОП ОСОБА_8 виготовив ОСОБА_6 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Дядьковичі на території Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області.
При цьому, відповідно до Державного акту на право власності на землю Серія РВ 060546 від 01.04.2005 р. ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Рівненської районної державної адміністрації від 19.08.2004 р. №530 є власницею земельної ділянки площею 4,81 гектарів у межах згідно з планом; Земельна ділянка розташована на території с. Дядьковичі Дядьковицької сільської ради; цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010558300024. Державна реєстрація земельної ділянки проведена 13 червня 2015 року.
Водночас, суд звертає увагу на те, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11.01.2024 року у справі за позовом правонаступників позивача ОСОБА_6 — ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Рівненської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача — ДП «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ТзОВ «Акріс Агро Груп» про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації, ухвалено такий позов задоволити, визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку від 01.04.2005 року серії ЯБ №060546, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 4,5849 га, якій присвоєно кадастровий номер 5624684100:04:021:0015. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 5624684100:04:021:0015 в Державному земельному кадастрі.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 21.05.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволити частково. Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11.01.2024 року скасувати в частині відмови у розподілі судових витрат. В решті рішення суду першої інстанції залишено бех змін. 
Як вбачається зі змісту судового рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11.01.2024 року, спірні правовідносини між сторонами у даній справі, уже були предметом розгляду та дослідження, що відображено у рішенні Рівненського районного суду Рівненської області від 11.01.2024 року та перевірялися Рівненським апеляційним судом у постанові від 21.05.2024 року.
Так у рішенні Рівненського районного суду Рівненської області від 11.01.2024 року, при вирішенні питання щодо визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладення земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки, суд взяв за основу висновок експерта №220727/1_ФМ складений 10.08.2022 року, з огляду також на позиції, викладені у постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 466/1058/15-ц (провадження № 61-6732св22) зазначено, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо.
У спірних правовідносинах питання щодо визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладення земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки потребують спеціальних знань і мають бути підтверджені висновком судової земельно-технічної експертизи.
Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 206/1658/20, провадження № 61-8056св21.
У постанові від 16 червня 2021 року у справі № 372/6016/13-ц Верховний Суд вказав, що належним доказом, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок може бути лише висновок земельно-технічної експертизи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі №514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначила, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивачки порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які беззаперечно вказували б, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.
Так, суд звертає увагу на те, що вищевказаний висновок експерта №220727/1_ФМ судової земельно-технічної експертизи по справі №570/3568/20 від 10.08.2022 року долучений позивачкою ОСОБА_3 до матеріалів даної позовної заяви, що розглядається судом.
Як убачається з висновку експерта №220727/1_ФМ, складеного 10.08.2022 р.:
- земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області накладається на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015;
- земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області накладається на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015;
- земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області в межах накладання не обробляється;
- земельна ділянка, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області в межах накладання не обробляється;
- загальна площа накладання на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015 земельної ділянки, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області становить 4085 м.кв.;
- загальна площа накладання на земельну ділянку з к.н. 5624684100:04:021:0015 земельної ділянки, межі якої сформовані в технічній документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_6 в с.Дядьковичі на території сільської ради Рівненського району Рівненської області становить 521 м.кв.
Отже, таким експертним висновком підтверджено порушення землекористування, зокрема, порушення меж та накладення земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та вимог нормативно-правових актів на земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .
Так, як вбачається з висновку експерта №220727/1_ФМ, складеного 10.08.2022 р., експерта повідомлено про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу (далі - КК) України під час проведення експертизи. Особа, яка проводила цю експертизу, є атестованим судовим експертом, обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтями 384, 385 КК України, сам висновок є достатньо інформативним щодо предмета доказування, а, отже є допустимим письмовим доказом в справі, який слід оцінити в сукупності із іншими доказами в справі (див. висновок, сформульований Верховним Судом у постанові від 07 лютого 2024 року в справі № 201/11458/20 (провадження № 61-7993св23)).
Отже, матеріалами справи підтверджується, що передача у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 4,5849 га, якій присвоєно кадастровий номер 5624684100:04:021:0015 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 01.04.2005 року серії ЯБ №060546, виданий ОСОБА_3 , яка накладається на земельну ділянку ОСОБА_6 , в якого право власності вже існувало відповідно до статті 78 тачастини першої статті 155 ЗК України, є неправомірним.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 05 квітня 2023 року в справі № 362/3065/20 (провадження № 61-14939св21), від 07 червня 2022 року в справі № 599/1466/19 (провадження № 61-12850св20).
Частиною 1 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до вимог ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язків елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна інших осіб.
Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту порушених прав, однак цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі №361/2965/15-а (провадження №11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі №542/1403/17 (провадження №14-106цс21).
У статті 78 ЗК України закріплено, що право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Вказана норма кореспондується із ст.152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення права, і запобігання вчиненню дій, що порушують право або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування завданих збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
Власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом державної влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Згідно з ч. 10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.
У спорах, що пов`язані з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, ефективним та окремим способом захисту та поновлення порушених прав у судовому порядку.
Вказана правова позиція викладена у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №362/884/16-ц, а також у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 лютого 2013 року у справі №6-169цс12, в якій Верховний Суд послався на норму ч. 1 ст.155 ЗК України, згідно з якою у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові та порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.
Отже, таким чином, враховуючи вищенаведений аналіз законодавства та правових позицій Верховного Суду, з огляду на наявні в розпорядженні суду докази, приходить до висновку про відсутність підстав для визнання Державного акту про право власності на земельну ділянку серії РВ 000844 від 18.09.1995, виданого на ім`я ОСОБА_6 щодо земельної ділянки площею 0,85 га, розташованої на території села Дядьковичі Рівненського району, в тому числі 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, зареєстрованого у книзі записів Державних актів про право приватної власності на землю за №646 від 18.09.1995, недійсним та його скасування.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку серії РВ 000844 від 18.09.1995, виданого на ім`я ОСОБА_6 щодо земельної ділянки площею 0,85 га, розташованої на території села Дядьковичі Рівненського району, в тому числі 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, зареєстрованого у книзі записів Державних актів про право приватної власності на землю за №646 від 18.09.1995. 
Розподіл судових витрат між сторонами. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно до п.п. 2, 3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачка не заявила щодо стягнення понесених нею судових витрат з відповідачів, лише зазначила у позовній заяві про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 1 211,20 грн. При цьому, позивачка не долучила до позовної заяви жодних розрахункових документів про сплату нею судового збору.
Таким чином, в силу положень ст.141 ЦПК України, з огляду на відмову позивачці у задоволенні позову, суд приходить до висновку, що з позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. в дохід держави. 
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, - 
у х в а л и в :
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку - відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
позивач: ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач 1: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
відповідач 2: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 22 січня 2026 року, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці 

Суддя Гладишева Х.В.