ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/4555/25 пров. № А/857/16451/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Качур Р.П. у м. Львові) у справі № 380/4555/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення від 18.12.2024 року за № 134650003087 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови за заявою від 11.12 2024 року ОСОБА_1 про перерахунок пенсії - перехід на інший вид пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.93 № 3723 "Про державну службу", п. п 10, 12 розділу ХІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону від 10.12.2015 № 889-VІІІ “Про державну службу” з урахуванням довідки Головного управління ДПС у Львівській області № 692-13-01-10-11 від 11.12.2024 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідок Головного управління ДПС у Львівській області № 146-13-01-10-21 від 11.12.2024 року і № 693-13- 01-10-00-11 від 11.12.2024 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести з 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії - перехід на інший вид пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу", п. п 10, 12 розділу ХІ “Прикінцевих та перехідних положень” Закону від 10.12.2015 № 889-VІІІ “Про державну службу” з урахуванням довідки Головного управління ДПС у Львівській області № 692-13-01-10-11 від 11.12.2024 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідок Головного управління ДПС у Львівській області № 146-13-01-10-21 від 11.12.2024 року і № 693-13-01-10-00-11 від 11.12.2024 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд) та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що у період з 21.02.1996 по даний час працює в органах Державної податкової служби. Зазначила, що за час роботи в органах податкової служби позивачці присвоєно відповідні ранги державного службовця, а також спеціальні звання. Враховуючи те, що з 21.02.1996 по даний час позивачка працює в органах державної податкової служби, прийняла присягу державного службовця 21.02.1996, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері податкової політики), що їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання за наслідками атестації у визначеному Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року № 509-XII порядку, а також те, що одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, - то вважає, що всі періоди роботи (служби) позивача в органах податкової служби підлягають зарахуванню до стажу державної служби. З таких міркувань не погоджується зі спірним рішенням відповідача-1 в частині щодо незарахування їй стажу роботи на посадах державної служби. Вважає, що має право на переведення її на пенсію державного службовця з урахуванням довідок про заробітну плату для призначення пенсії державного службовця №692-13-01-10-11 від 11.12.2024; №146-13-01-10-21 від 11.12.2024; №693-13-01-10-00-11 від 11.12.2024, виданих Головним управлінням ДПС у Львівській області, тому звернулася до суду із цим позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18.12.2024 № 134650003087 про відмову в здійсненні перерахунку (переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу”, п. п. 10, 12 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII “Про державну службу”, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 11.12.2024, зарахувавши до стажу до стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії державного службовця період з 21.02.1996 по 10.12.2024 включно, та здійснити виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ 01.05.2016, становив більше 20 років, при цьому позивач працював на посадах державної служби станом на день набрання чинності Законом №889-VIII та мав страховий стаж у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до вказаного закону.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 .

Позивачка 11.12.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо переведення її на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу” з урахуванням довідок про складові заробітної плати державного службовця, до якої долучила довідку Головного управління ДПС у Львівській області № 692-13-01-10-11 від 11.12.2024 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідку № 146-13-01-10-21 від 11.12.2024 року про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, довідку № 693-13-01-10-00-11 від 11.12.2024 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 18.12.2024 року за № 134650003087 відмовлено у проведенні перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав. Рішення мотивоване тим, що згідно поданих документів ОСОБА_1 за зверненням від 11.12.2024, зокрема довідок № 693-13-01-10-11 від 11.12.2024, № 146-13-01-10-21 від 11.12.2024, № 692-13-01-10-00-11 від 11.12.2024 позивачка дійсно працює з 21.02.1996 року у Головному управлінні ДПС у Львівській області на посадах, які не відносяться до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” № 3723, тобто дія Закону України “Про державну службу” № 889 не поширюється на працівників податкової служби.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон №1058-IV), який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України "Про державну службу".

01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі також - Закон №889-VIII), згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі також - Закону №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно частини першої статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII - 01.05.2016, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII.

Згідно пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Відтак, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Таким чином, після набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 за результатом розгляду зразкової справи №822/524/18.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Відповідно до записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 25.06.1980 судом встановлено, що позивачка у період з 21.02.1996 по даний час працює в органах Державної податкової служби, зокрема
- 21.02.1996 прийнята на посаду старшого спеціаліста відділу бухгалтерського обліку Державної податкової інспекції по м. Львову; 
- 21.02.1996 прийняла присягу державного службовця; 
- 01.07.1996 присвоєно 14 ранг державного службовця; 
- 26.11.1996 у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по м. Львову переведена на посаду старшого спеціаліста відділу бухгалтерського обліку; 
- 03.01.1997 у зв`язку із затвердженням та введенням в дію нового штатного розпису переведена на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку; 
- 21.12.2010 звільнена з займаної посади в порядку переведення в ДПІ у Галицькому районі м. Львова, п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 22.12.2010 прийнята в порядку переведення з ДПІ у м. Львові на посаду головного бухгалтера ДПІ в Галицькому районі м. Львова; 
- 04.02.1997 присвоєно 11 ранг державного службовця; 
- 16.03.2012 у зв`язку з проведенням реорганізації ДПІ у Галицькому районі м. Львова шляхом перетворення в ДПІ у Галицькому районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби переведена на посаду головного спеціаліста сектору фінансування бухгалтерського обліку та звітності;
- 01.07.2013 у зв`язку з реорганізацією ДПІ у Галицькому районі м. Львова ДПС (шляхом приєднання) переведена як така, що успішно пройшла стажування, на посаду завідувача сектору фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку – головного бухгалтера ДПІ у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області; 
- 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання “Інспектор податкової та митної справи ІІ рангу”; 
- 22.01.2015 у зв`язку з реорганізацією ДПІ у Галицькому районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області шляхом приєднання переведена на посаду завідувача сектору фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку – головного бухгалтера ДПІ у Галицькому районі ГУ ДФС у Львівській області; 
- 14.01.2016 присвоєно спеціальне звання “Інспектор податкової та митної справи І рангу”; 
- 01.02.2016 у зв`язку із змінами в організаційній структурі та штатному розписі інспекції, переведена на посаду головного державного інспектора з питань фінансування, бухгалтерського обліку та звітності; 14.04.2016 переведена на посаду начальника відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності, як така, що успішно пройшла стажування; 
- 01.06.2017 у зв`язку із змінами в штатному розписі переведена на посаду головного державного інспектора, бухгалтерського обліку та звітності; 
- 05.02.2018 у зв`язку із змінами в організаційній структурі і штатному розписі інспекції переведена на посаду головного державного інспектора сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності; 
- 30.10.2018 звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшого працевлаштування в ГУ ДФС у Львівській області, п. 2 ч. 1 ст. 81 Закону України “Про державну службу”, п. 5 ст. 36 КЗпП України; 
- 31.10.2018 прийнята в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора відділу обліку майна за матеріалами оперативних та слідчих підрозділів управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Головного управління ДФС у Львівській області; 
- 01.10.2019 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України “Про державну службу” звільнена з посади в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Львівській області, п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України; 
- 02.10.2019 призначена у порядку переведення на посаду старшого державного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансово-бухгалтерського забезпечення Головного управління ДПС у Львівській області; Присвоєно 7 ранг державного службовця;
- 01.09.2020 у зв`язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису переведена на посаду старшого державного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності управління інфраструктури та бухгалтерського обліку; 
- 21.12.2020 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України “Про державну службу” звільнена з посади в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Львівській області як відокремленому підрозділі Державної податкової служби України, п. 5 ч.1 ст. 36 КЗпП України; 
- 22.12.2020 призначена в порядку переведення на посаду старшого державного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності управління інфраструктури та бухгалтерського обліку Головного управління ДПС у Львівській області; 
- 15.07.2022 у зв`язку із введенням в дію організаційної структури та штатного розпису переведена на посаду старшого державного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності, обліку єдиного внеску управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління ДПС у Львівській області; 
- 03.10.2022 присвоєно 6 ранг державного службовця; 
- 20.10.2022 звільнена з займаної посади за угодою сторін згідно з ч.2 ст. 86 Закону України “Про державну службу”; 
- 21.10.2022 прийнята на посаду головного державного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності Головного управління ДПС у Львівській області за строковим призначенням на умовах, визначених статтею 10 Закону України від 12.05.2015 № 389-VІІІ “Про правовий режим воєнного стану”; 
- 13.12.2023 припинено державну службу та звільнено із займаної посади за угодою сторін згідно з ч.2 ст. 86 Закону України “Про державну службу”; 
- 14.12.2023 призначена на посаду головного державного інспектора відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління ДПС у Львівській області за строковим призначенням на умовах, визначених ст. 10 Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
Отже, суд враховує, що 21.02.1996 прийняла присягу державного службовця; 01.07.1996 присвоєно 14 ранг державного службовця; 04.02.1997 присвоєно 11 ранг державного службовця; 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання “Інспектор податкової та митної справи ІІ рангу”; 14.01.2016 присвоєно спеціальне звання “Інспектор податкової та митної справи І рангу”; 02.10.2019 присвоєно 7 ранг державного службовця; 03.10.2022 присвоєно 6 ранг державного службовця.

Таким чином, стаж роботи позивачки в органах Державної податкової служби за вказаний період становить понад 29 років.
Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Частиною 18 ст. 37 Закону №3723-XII врегульовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апаратів державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.
Частиною 1 статті 4 Закону №509-XII визначено, що державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.
Посадовою особою органу державної податкової служби, за правилами частини першої статті 15 Закону №509-XII, може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини 1, 4 статті 15 цього Закону).
Згідно ст. 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Таким чином, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймали посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержували заробітну плату за рахунок державного бюджету, - мають право на зарахування періодів такої роботи до стажу державної служби.
Згідно п.343.1 - 343.2 ст.343 Податкового кодексу України посадовим особам конт
ролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Відповідно до абз. 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №465/7218/16а та постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, де суд касаційної інстанції зазначив, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».
Посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідного статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Відтак, періоди роботи позивача з 21.02.1996 по 10.12.2024 працював в органах державної податкової служби зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Враховуючи наведене вище, можна дійти висновку, що територіальний орган Пенсійного фонду без детального з`ясування обставин та документів поданих позивачем для призначення пенсії, прийняв рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії.
Частиною першою статті 58 Закону №1058-IV визначено, що пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.
У спірному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з 11.12.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди його роботи з 21.02.1996 по 10.12.2024 в органах державної податкової служби.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 380/4555/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула