Справа № 761/9522/24

В И Р О К 
іменем України

23 січня 2026 року   Шевченківський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді    ОСОБА_1 , 
за участю секретаря с/з   ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 12023100100003041 від 28 липня 2023 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого та засудженого: 
вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14 січня 2009 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 
вироком Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2009 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, 27 листопада 2013 року звільнений на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 19 листопада 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 3 місяці 17 днів; 
вироком Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30 вересня 2020 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, 22 грудня 2020 року звільнений по відбуттю строку покарання, 
вироком Деснянського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 04 лютого 2022 року по відбуттю строку покарання,
вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі,
вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,
вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання к виді 5 років 4 місяців позбавлення волі,
вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року, за ч. 1 ст. 200 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу гривень),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів     ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої     ОСОБА_7 ,
представника потерпілої   ОСОБА_8 ,
обвинуваченого    ОСОБА_3 ,
захисника     ОСОБА_9 ,

У С Т А Н О В И В:

19 липня 2023 року близько 12 години 00 хвилин в державній установі «Київський слідчий ізолятор», який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 13, у переході з третього корпусного відділення до четвертого корпусного відділення установи, який веде до прогулянкового двору, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стався конфлікт, у ході якого в ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Цього ж дня, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи з мотивів неприязні, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у виді завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , знаходячись у переході з третього корпусного відділення до четвертого корпусного відділення державної установи «Київський слідчий ізолятор», який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 13, умисно, з достатньою силою наніс не менше двох ударів кистю руки, зібраною в кулак, в область грудної клітини та один удар коліном в область живота ОСОБА_10 , тобто в область тіла, де розташовані життєво важливі органи людини.
У результаті вказаних насильницьких дій ОСОБА_3 ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у виді синця на зовнішній поверхні правого плеча, переломи 8 та 9 ребр по лопатковій лінії та розриву тонкої кишки, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19 годині 50 хвилин останній помер в приміщенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, що розташована за адресою: місто Київ, вулиця Братиславська, будинок 3.
Смерть ОСОБА_10 настала від закритої травми живота з розривом тонкої кишки та розвитком гнійного перитоніту.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Будучи допитаним у судовому засіданні 26 вересня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, визнав. Суду показав, що влітку 2023 року, більш точну дату він не пам`ятає, але дата, час та місце вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Перебуваючи в ДУ «Київський слідчий ізолятор», він виходив на прогулянку по спеціальному коридору, проходячи по ньому в нього сталася словесна перепалка з потерпілим, з яким він раніше не був знайомий. З якого приводу сталася сутичка він не пам`ятає. Під час словесної перепалки, яка переросла у бійку, він наніс 3-4 удари коліном та кулаком у живіт та грудну клітину потерпілого, після чого їх розняли. Удари потерпілому він наносив свідомо, але умислу вбивати його не мав. Інспектори слідчого ізолятору були присутні під час бійки. Під час проведення слідчого експерименту він в деталях показав та розповів як це відбувалось. У вчиненому щиро розкаявся. 
У судовому засіданні 16 жовтня 2024 року обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, не визнав та просив перейти до загального порядку дослідження доказів його винуватості та допиту свідків.
У судовому засіданні 14 лютого 2025 року обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він відмовляється від показів, які надавав на слідчому експерименті. Вважає, що ОСОБА_11 помер з вини лікарів, які не надали останньому належної медичної допомоги. Дружина померлого повідомляла, що ОСОБА_10 надягали пакет на голову та били, він до цього ніякого відношення не має. Він наніс померлому лише два удари руками та один удар ногою під час того, коли їх виводили на прогулянку, а померлого заводили з прогулянки. Більше він його не бив.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невизнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення суд вважає цілком зрозумілою, оскільки обвинувачений таким чином здійснює свій захист та бажає уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. 
Посилання ОСОБА_3 на ті обставини, що смерть ОСОБА_10 наступила від некваліфікованих дій медичних працівників, а саме у зв`язку із ненаданням останньому належної медичної допомоги, які призвели до смерті, суд вважає неправдивими, оскільки вони жодними достовірними доказами не підтверджуються, і розцінює їх як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.
Проте, провівши судове слідство, ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, суд приходить до переконання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яка підтверджується комплексом досліджених в судовому засіданні доказів.

Допитана у судовому засіданні 16 жовтня 2024 року потерпіла ОСОБА_7 , суду показала, що є дружиною померлого ОСОБА_10 18 травня 2023 року о 07 годині 00 хвилин чоловіка було затримано та вивезено з лікарні до поліції, де о 10 годині 00 хвилин вручено повідомлення про підозру, о 16 годині 00 хвилин доставлено до суду. Приблизно о 18 годині 00 хвилин того ж дня його вже доставлено до ДУ «Київський слідчий ізолятор». Коли він потратив до слідчого ізолятора, то 10 днів перебував на карантині, під час якого виходив на зв`язок кожен день та повідомляв, що з ним все гаразд. Потім він повідомив, що його переводять із карантину, і на деякий час з ним зв`язок перервався. Наступний дзвінок був від лікаря слідчого ізолятора, який повідомив, що чоловік у лікарні. Паралельно вона чула крики свого чоловіка, який казав, що його вбивають та просив викликати адвокатів. Вона намагалась найняти адвокатів, але ніхто в слідчий ізолятор для надання юридичної допомоги чоловікові не приїжджав. Кожного дня вона отримувала смс-повідомлення від чоловіка, але розуміла, що це пише не він, оскільки повідомлення були написані з орфографічними помилками. Неодноразово чоловік їй повідомляв, що його виводять у двір слідчого ізолятора і там б`ють, знущаються. Неодноразово чоловік повідомляв, що після судових засідань його привозили у слідчий ізолятор та вели у двір, де били. Неодноразово вона чула від чоловіка прізвище ОСОБА_12 , який сидів у камері № 151, а її чоловік сидів у камері № 214-А. Вказує, що подія завдання обвинуваченим її чоловікові тілесних ушкоджень сталася саме 21 липня 2023 року, а не 19 липня, як вказано в обвинувальному акті, оскільки 21 липня їй зателефонував чоловік і повідомив, що коли він повертався у камеру після зустрічі з адвокатом, його побили і він себе погано почував та було важко говорити, пообіцявши передзвонити пізніше. У подальшому він два рази виходив на зв`язок та повідомляв, що на прохання медичного обстеження у зв`язку з болем у ребрах медиків не викликають, що знову його намагаються вивести у двір. Останній раз вона бачила чоловіка 26 липня 2023 року за два дні до смерті. Його вивозили до нейрохірургічної лікарні. При обстеженні було виявлено аденому у голові. В кабінеті лікаря чоловік впав у зв`язку із втратою свідомості. Чоловік їй постійно повідомляв, що його бив ОСОБА_12 на прізвисько « ОСОБА_13 » та ще декілька чоловіків, але більше всіх бив саме ОСОБА_12 . Побиття чоловіка відбувались по 2-3 рази на тиждень. Чоловік казав, що його б`ють та вимагають якісь гроші. Також чоловік передавав їй через адвоката листи, в яких писав прізвища осіб, які його били. Листи вона спалила та прізвищ не пам`ятає. 26 червня 2024 року її чоловік написав заяву до Шевченківського районного відділу поліції, в якій виклав обставини його побиття, яку зареєстровано, але будь-яких слідчих дій органом досудового розслідування не проводилось. Очевидцем нанесення тілесних ушкоджень померлому чоловікові вона не була. Помер чоловік в реанімації в лікарні.

Показання потерпілої ОСОБА_7 хоча прямо і не містять даних про подію безпосереднього заподіяння ОСОБА_3 її чоловікові ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що призвели до смерті останнього, натомість надають можливість зрозуміти яким внутрішнім спонуканням керувався обвинувачений при виникненні у нього мотиву вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та яка рушійна сила ним при цьому керувала. При цьому, зважаючи на те, що допит потерпілого ОСОБА_10 є неможливим внаслідок його смерті, суд, на підставі ч. 2 ст. 97 КПК України, вважає допустимими показання потерпілої з чужих слів (слів ОСОБА_10 ) в частині нанесення її потерпілому чоловіку тілесних ушкоджень особою, що утримується у слідчому ізоляторі. У цій частині показання на переконання суду є правдивими і такими що викликають довіру щодо іх достовірності та узгодженості з іншими доказами у справі у їх сукупності. 

Свідок ОСОБА_14 , допитаний в судовому засіданні 03 квітня 2025 року, суду показав, що приблизно рік тому, влітку, він з ОСОБА_3 та ОСОБА_15 виходили у супроводженні співробітника СІЗО на прогулянковий двір. Назустріч їм йшов потерпілий, з яким він раніше не був знайомий. Потерпілий був щільної статури, із сивиною на голові. Раптово між потерпілим та обвинуваченим виник словесний конфлікт через те, що потерпілий чи то плюнув, чи то кинув недопалок під ноги обвинуваченому ОСОБА_3 , на що останній зробив зауваження потерпілому та сказав, щоб той дивився куди кидає недопалки, бо наступного разу поламає йому ноги. Під час словесної перепалки між обвинуваченим та потерпілим, він йшов позаду ОСОБА_3 , тому не бачив, як під час сварки обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому, так і не бачив як потерпілий наносив тілесні ушкодження обвинуваченому. Під час слідчого експерименту він давав показання та показував обставини події аналогічно як показував обвинувачений, під час яких він був присутній.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні повідомив, що минулого року влітку він з ОСОБА_14 йшли на прогулянку, зустрілись на виході з потерпілим, який йшов назустріч, палив цигарку та кинув недопалок їм під ноги. У подальшому ОСОБА_3 зробив зауваження і розпочалась словесна перепалка, а вони з ОСОБА_14 вийшли у дворик. Потім ОСОБА_3 підійшов до них. Коли вони зайшли у дворик, зазначив, що ОСОБА_3 затримався на декілька хвилин та перебував позаду. Коли ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_15 та ОСОБА_14 сказав, що нічого такого не відбулось, посперечались нецензурною лайкою один на одного і все. Також заявив, що під час слідчого експерименту працівники поліції наказали йому підтверджувати все, що каже ОСОБА_16 , якщо не хоче, щоб його притягнули до відповідальності як співучасника. На дії працівників нікому не скаржився. Як проводився слідчий експеримент з ОСОБА_3 він бачив. Крім того повідомив, що уповноважені особи ізолятору перебували разом з ними під час прогулянки, зауваження їм робили. Після слідчого експерименту він поставив свій підпис, однак зміст протоколу не читав. 

Так, суд критично ставиться до показань, наданих у судовому засіданні свідком ОСОБА_15 , який повідомив про тиск зі сторони працівників поліції під час слідчого експерименту, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 по-перше, не був присутнім під час цієї дії, по-друге, слідчий експеримент, який відбувся з обвинуваченим ОСОБА_3 , проведений через 2 дні після слідчого експерименту, який проведено за участю свідків. Зазначене свідчить про те, що свідки не могли повторити дії за обвинуваченим, про що зазначав свідок ОСОБА_15 . Крім того, свідок ОСОБА_15 до правоохоронних органів з відповідними заявами не звертався, що може свідчити про створення версії події, спрямованої на уникнення ОСОБА_3 покарання.
Аналогічно суд критично ставиться до показань, наданих у судовому засіданні свідком ОСОБА_14 , який на думку суду під час судового засідання в перебігу допиту надав викривлену інформацію з метою штучного створення у суду хибної уяви про начебто непричетність ОСОБА_3 до заподіяння ОСОБА_10 фатальних тілесних ушкоджень.

Крім того, на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які були досліджені, оголошені та перевірені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності, кожен окремо та у взаємозв`язку, які суд враховує та бере до уваги, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023100100003041 від 28 липня 2023 року, відповідно до якого внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме про те, що невстановлена особа, у невстановлений час, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, в приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор», завдала тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який 28 липня 2023 року госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (м. Київ, вул. Братиславська, 3) з діагнозом «закрита травма живота, розрив тонкої кишки області гастроентероанастамози. Розлитий гнійний перитоніт», внаслідок чого 28 липня 2023 року приблизно о 19 годині 50 хвилин настала смерть ОСОБА_10 ;

Щодо витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження, який надано прокурором на підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення, судом враховується, що ЄРДР є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 Глави 2 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 липня 2012 року, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.
Вказаний документ лише фіксує факти реєстрації відомостей про кримінальне правопорушення.
Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 761/28347/15-к.

- відомості з картки виклику швидкої медичної допомоги № Е32101004627-1 від 27 липня 2023 року та карти виїзду швидкої медичної допомоги № 4627-1А від 27 липня 2023 року, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_10 госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з попереднім діагнозом: закрита травма живота, перитоніт?;

- протокол огляду місця події від 28 липня 2023 року із долученою до нього фототаблицею, зі змісту якого вбачається, що об`єктом огляду є тіло померлого чоловіка, яким є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тіло померлого знаходиться в положенні лежачи на медичній качалці у приміщенні реанімації КНП КМКЛ ШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, буд. 3. Тіло розміщено на спині, руки зв`язані бавовняною тканиною, ноги витягнуті прямо, очі закриті, рот злегка відкритий. З кутів рота на лівій і правій щоці в районі шиї наявна полоса фіолетового кольору. В районі правої щоки наявний пластир на шиї. В районі ліктьових суглобів на венах накладена вата, заклеєна пластиром. Живіт і груди померлого намазані жовтою рідиною. На правому плечі синець довжиною 10 см. Покриття шкіри в районі живота має фіолетовий колір. Ноги померлого мають фіолетовий відтінок шкіри. На живіт померлого наклеєно медичний пластир довжиною 30 см. На лівій руці в районі зап`ястка виявлено синець довжиною 5 см, шириною - 0,5 см. Під час огляду трупу було зроблено зрізи нігтьових пластин з обох рук, та змиви з обох долонь рук;

- протокол огляду місця події від 28 липня 2023 року з долученою фототаблицею до нього, зі змісту якого вбачається, що оглядом місця події є камера № 243, яка розташована в приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 13. Входом до камери слугують металеві двері сірого кольору, обладнані засобами для замикання. Пошкоджень на місці огляду не знайдено. При вході до камери зліва на право розташований полімерний пакет АТБ, на підлозі стіл зі стільцем, антресоль на стіні зверху, вікно обладнано решіткою. Під вікном розташована батарея. Далі у куті знаходяться сумки та пакети з одягом та засобами гігієни, зокрема, сумка чорного кольору, сумка світлого кольору, три сумки різнокольорові, один пакет. Далі розташоване ліжко двоповерхове металеве зеленого кольору. Під ліжком на підлозі капці та черевики. Далі розташований санвузол, який складається з умивальника унітазу та душової кабіни;

- протокол огляду місця події від 28 липня 2023 року з долученою фототаблицею до нього, зі змісту якого вбачається, що об`єктом огляду є приміщення камери № 214-А, яка розташована в приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 13. Під час огляду встановлено, що при вході справа знаходиться кухонний стіл з червоною скатертиною, на якому є електрочайник, чашки, дошка, їжа та інше. При вході зліва знаходиться душова туалетна кімната, вхід до якої обладнаний червоною плівкою. По колу вздовж стіни знаходяться чотири двоярусні ліжка з матрацами та ковдрами. Під ліжками та на ліжках розташовані різноманітні побутові речі. Справа у куті біля ліжка розташовані пластмасові пляшки з водою. Під час огляду душової туалетної кімнати встановлено, що вона обладнана плиткою білого кольору. Справа знаходиться унітаз, зліва знаходиться душовий кран та знизу у підлозі вимощені борти з плитки для душу. При вході справа знаходиться два відра білого кольору. Під час проведення огляду нічого не вилучалось;

- протокол огляду місця події від 28 липня 2023 року з долученою фототаблицею до нього, зі змісту якого вбачається, що об`єктом огляду є приміщення камери № 243, яка розташована в приміщенні ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 13. Під час проведення огляду встановлено, що при вході справа знаходиться відокремлене перегородкою приміщення, а саме туалетна кімната. Далі за туалетною кімнатою виявлено двоспальне ліжко під яким знаходяться сумки, пакети, взуття. Зліва знаходиться стіл, який прикріплено до стіни, на якому лежить ручка та папір. Біля столу один стілець. Над столом знаходиться шафа з посудом та продуктами харчування. Прямо розташоване вікно та, на підвіконні якого лежать книжки. Під час проведення огляду нічого не вилучалось;

Слід при цьому зазначити, що зазначені вище три протоколи огляду безпосередньо не містять фактичних даних які б надавали змогу суду робити висновки про наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а тому суд виключає їх з числа доказів та не покладає їх в основу даного вироку при прийнятті кінцевого рішення у справі.

- протокол огляду місця події від 29 липня 2023 року з відеозаписом до нього, який був переглянутий під час судового розгляду, та фототаблицею, зі змісту якого вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка розташована на території ДУ «Київський слідчий ізолятор», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 13. Територія являє собою перехід з третього та четвертого корпусного відділення до прогулянкового дворику. Ділянка місцевості являє собою коридор завширшки три метри, огороджений бетонними стінами, коридор накритий дерев`яним навісом. Приблизно посередині коридору навпроти корпусних відділень три та чотири, знаходиться з лівого боку коридору ОСОБА_3 , який повідомив, що 19 липня 2023 року приблизно об 11 годині 40 хвилин, під час прогулянки він у вказаному коридорі зустрівся з раніше невідомим йому ув`язненим. При цьому, ОСОБА_3 виходив з корпусного відділення три та чотири, а невідомий йшов йому назустріч. При цьому, ОСОБА_3 запитав у невідомого як його звуть і з якої він камери. Невідомий відповів, що його звуть ОСОБА_17 і він з камери № 214-А. ОСОБА_3 не сподобалась його відповідь у зв`язку з чим виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 кілька разів вдарив його в область правого плеча, після цього ОСОБА_3 вдарив його коліном в область живота. Після чого ОСОБА_10 впав, а бійку розборонили співкамерники ОСОБА_3 - ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , які сидять з ним у камері № 152. З ОСОБА_10 він раніше знайомий не був. Після конфлікту ОСОБА_10 пішов сам в інший бік. Заперечень на протокол огляду місяця події від учасників не надходило;

- висновок експерта № 021-1836-2023 від 13 жовтня 2023 року, проведений на підставі постанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_19 від 28 липня 2023 року про призначення судово-медичної експертизи, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець на зовнішній поверхні правого плеча, переломи 8 та 9 ребер по лопатковій лінії зліва та за даними медичної карти стаціонарного хворого та даними розтину розрив тонкої кишки. Синець на правому плечі виник від дії тупого предмету, за 8-10 діб до моменту настання смерті та має ознаки легкого тілесного ушкодження. Переломи ребер утворились від дії тупого предмета за 8-10 діб до моменту настання смерті та мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Розрив тонкої кишки виник внаслідок дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту в область передньої черевної стінки, за 8-10 діб до моменту настання смерті і має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. 
Смерть ОСОБА_10 , 1971 року народження, настала від закритої травми живота з розривом тонкої кишки та розвитком гнійного перитоніту. На це вказують: розрив тонкої кишки (за даними медичної карти стаціонарного хворого та даними розтину), фіброзно-гнійний перитоніт, респіраторний дістрес-синдром, фокуси некротичного нефрозу, набряк-набухання головного мозку. 
У результаті судового-медичного (токсикологічного) дослідження крові від трупа ОСОБА_10 , 1971 року народження, не знайдено: метиловий та етиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери;

- висновок експерта № 022-119-1836-2023 від 13 жовтня 2023 року, проведений на підставі постанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_20 від 01 серпня 2023 року про призначення судово-медичної експертизи, відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , могли виникнути за обставин та у строки зазначені під час проведення слідчого експерименту свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та підозрюваним ОСОБА_3 ;

- висновок експертного дослідження № 051-1313-2023 від 03 серпня 2023 року, відповідно до якого в результаті судово-медичного (токсикологічного) дослідження крові від трупа ОСОБА_10 , 1971 року народження, не знайдено метиловий та етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери;

- висновок експертного дослідження № 061-1148-2023 від 07 вересня 2023 року, яким було проведено судово-медичне дослідження шматочків внутрішніх органів з трупу ОСОБА_10 , 1971 року народження, відповідно до якого вогнищеві крововиливи в м`яких тканинах з області переломів ребер, сальнику та стінці тонкої кишки з ознаками організації. Фібринозно-гнійний перитоніт. Вогнищеві крововиливи в паренхімі легені з некрозом міжальвеолярних перетинок. Респіраторний дістрес-синдром. Фокуси некротичного нефрозу. Набряк-набухання головного мозку. Атеросклероз великої коронарної артерії; 

Дослідженням в судовому засіданні експертних висновків встановлено, що вони у повній мірі відповідають вимогам КПК України, Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, є зрозумілим та таким, що не викликають будь-яких сумнівів щодо своєї правомірності та обґрунтованості, а тому суд вважає вказані висновки належним та допустимим джерелом доказів у вказаному кримінальному провадженні, і покладає їх в основу обвинувального вироку.

- дані висновку службового розслідування за фактом смерті ув`язненого ОСОБА_10 , 1971 року народження, в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, відповідно до якого причинами, які сприяли отриманню тілесних ушкоджень ув`язненим ОСОБА_21 слід вважати неналежне виконання своїх службових обов`язків молодшим інспектором 1-ї категорії ВРІО ОСОБА_22 , неналежне виконання своїх функціональних обов`язків оперуповноваженим оперативного відділу ОСОБА_23 , в.о. чергового помічника начальника СІЗО ОСОБА_24 , в.о. начальника відділу режиму і охорони ОСОБА_25 , за яким ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а ОСОБА_24 суворо вказано на недопущення подібних порушень в майбутньому та попереджено про дисциплінарну відповідальність;

- протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, за участю свідка ОСОБА_14 від 29 липня 2023 року, з долученим до нього DVD-R диском, переглянутим в судовому засіданні, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 детально розповів та показав, яким чином та за яких обставин обвинуваченим ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження померлому ОСОБА_10 . Зокрема, 19 липня 2023 року близько 12 години 00 хвилин він та ОСОБА_15 повертались із прогулянки, також з ними повертався їх співкамерник ОСОБА_26 , який шов позаду них, навпроти них у цей час ішов невідомий чоловік. Свідки ОСОБА_15 , та ОСОБА_14 йшли попереду від ОСОБА_3 . Далі ОСОБА_14 почув копирсання та словесну перепалку нецензурними словами, повернувшись назад він побачив як між ОСОБА_27 та невідомим чоловіком відбулась суперечка. У подальшому ОСОБА_26 наніс невідомому чоловіку два удари руками в область грудної клітини. ОСОБА_28 наносив лівою та правою рукою. Потім ОСОБА_3 наніс один удар коліном лівої ноги в область живота невідомого чоловіка. Після побаченого ОСОБА_14 розборонив бійку та вони пішли до камер. Також ОСОБА_14 вказав, що бійку почав розбороняти працівник Київського слідчого ізолятора, прізвище якого він не знає. На запитання свідку з якої сторони стояв ОСОБА_29 та невідомий чоловік, свідок ОСОБА_14 вказав, що ОСОБА_3 стояв з правої сторони, а невідомий чоловік з лівої сторони. Протокол проведення слідчого експерименту підписано всіма учасника, зауважень не надходило;

- протокол перегляду відеозапису від 29 липня 2023 року з додатком, згідно з яким свідку ОСОБА_14 надано для ознайомлення відеозапис слідчої дії - слідчого експерименту за його участю, яка проводилась у період часу з 13 години 41 хвилин 29 липня 2023 року до 13 години 48 хвилини 29 липня 2023 року. Після ознайомлення свідок ОСОБА_14 заявив, що заяв та зауважень не має;

- протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, за участю свідка ОСОБА_15 від 29 липня 2023 року, з долученим до нього DVD-R диском, переглянутим в судовому засіданні, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 детально розповів та показав, яким чином та за яких обставин обвинуваченим ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження померлому ОСОБА_10 . Зокрема, 19 липня 2023 року близько 12 години 00 хвилин він, ОСОБА_30 та ОСОБА_3 йшли на прогулянку, назустріч їм йшов невідомий чоловік «дід». Коли ОСОБА_26 та невідомий чоловік «дід», який йшов назустріч їм, зустрілись, між ними відбулася словесна перепалка через те, що комусь з них не сподобався дим від цигарок. Пішовши далі, він та його співкамерник ОСОБА_14 почули крик, та повернувшись побачили, що ОСОБА_26 невідомого чоловіка «діда». Свідок ОСОБА_15 вказав, що ОСОБА_26 наніс два удари невідомому чоловіку «діду» в область плечей та грудей та один удар коліном правої ноги в область живота. Після побаченого ОСОБА_15 та ОСОБА_14 пішли розбороняти бійку. Після бійки вони всі розійшлися та пішли до камери. Також свідок ОСОБА_15 вказав, що коли відбулась бійка, нікого з представників адміністрації СІЗО, які б бачили бійку, не було. На запитання свідку з якої сторони стояв ОСОБА_29 та невідомий чоловік, свідок ОСОБА_15 вказав, що ОСОБА_3 стояв з правої сторони, а невідомий чоловік з лівої сторони. Протокол проведення слідчого експерименту підписано всіма учасниками, зауважень не надходило;

- протокол перегляду відеозапису від 29 липня 2023 року, згідно з яким свідку ОСОБА_15 було надано для ознайомлення відеозапис слідчої дії - слідчого експерименту за його участю, яка проводилась у період часу з 14 години 00 хвилин 29 липня 2023 року до 14 години 09 хвилин 29 липня 2023 року. Після ознайомлення свідок ОСОБА_15 заявив, що заяв та зауважень не має;

- протокол проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису, за участю підозрюваного ОСОБА_3 від 31 липня 2023 року, з долученим до нього DVD-R диском, переглянутим в судовому засіданні, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_3 детально розповів та показав, яким чином та за яких обставин ним було заподіяно тілесні ушкодження померлому ОСОБА_10 . Зокрема, місцем проведення слідчого експерименту є перехід між третім та четвертим блоками ДУ «Київський слідчий ізолятор» за адресою: м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 13. Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 повідомив, що 19 липня 2023 року близько 11 години 40 хвилин, на місці яке відповідає обстановці, яка відбулась за його участі, та вказав, що він йшов зі своїми співкамерниками ОСОБА_31 та ОСОБА_16 до прогулянкового дворику. Під час руху він зустрівся з раніше невідомим йому чоловіком, з яким відбулась розмова, під час якої невідомий повідомив, що його звати ОСОБА_17 . Оскільки ОСОБА_17 відповів йому у грубій формі, він наніс йому кілька ударів рукою в область плечей та один удар ногою в живіт, а саме лівою рукою він ударив двічі та правою рукою ударив один раз. Потім він схопив ОСОБА_32 за плечі та наніс один удар коліном правої ноги в область живота. Коли ОСОБА_3 вступив у бійку із ОСОБА_10 то поруч із ними буди його співкамерники - ОСОБА_16 та ОСОБА_33 , які йшли позаду. Побачивши бійку ОСОБА_16 та ОСОБА_33 розборонили їх та припинили бійку. Підозрюваний ОСОБА_3 вказав, що під час бійки працівників ДУ «Київський слідчий ізолятор» поруч не було, ніхто бійки не бачив. Протокол проведення слідчого експерименту підписано всіма учасника, зауважень не надходило;

- протокол перегляду відеозапису від 31 липня 2023 року, згідно з яким підозрюваному ОСОБА_3 було надано для ознайомлення відеозапис слідчої дії - слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 , яка проводилась у період часу з 18 години 12 хвилин 31 липня 2023 року до 18 години 18 хвилин 31 липня 2023 року. Після ознайомлення підозрюваний ОСОБА_3 заявив, що заяв та зауважень не має;

Дослідженням вказаних протоколів та переглядом відеозаписів, встановлено, що під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 на місці вчинення кримінального правопорушення показав та детально розповів, коли та яким чином він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, а саме наніс тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть останнього.
Необхідно зазначити, що ОСОБА_3 , при цьому, детально, чітко та послідовно викладає хронологію подій заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому та зазначає як, куди в якій кількості і з якого положення наносив удари. При цьому, локалізація та механізм заподіяних ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, відтворені ОСОБА_3 під час слідчого експерименту, в цілому збігається з локалізацією та механізмом ушкоджень, зазначених у висновку судово-медичного експерта № 021-1836-2023 від 13 жовтня 2023 року та № 022-119-1836-2023 від 13 жовтня 2023 року. Крім того під час проведення слідчого експерименту органом досудового розслідування було дотримано право на захист підозрюваного, участю професійного захисника - адвоката ОСОБА_9 . Будь яких зауважень з боку сторони захисту, щодо порядку та обставин проведення слідчого експерименту не надходило.
Таким чином, відомості досліджені в судовому засіданні з протоколів проведення слідчого експерименту від 31 липня 2023 року з обвинуваченим ОСОБА_3 та слідчого експерименту від 29 липня 2023 року зі свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , а також диски з відеозаписом, якими фіксувалися дані слідчі дії, суд приймає як допустимі докази у даному кримінальному провадженні, які в своїй сукупності з іншими, належним чином отриманими доказами, підтверджують загальну обстановку події кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 та доповнює її без наявності будь-яких протиріч. 

- висновок експерта № СЕ-19/111-23/69537-ПС від 02 лютого 2024 року, проведений на підставі постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_34 від 28 грудня 2023 року про призначення судово - психологічної експертизи, відповідно до якого: 1. Психологічні особливості комунікативного процесу слідчого експерименту від 29 липня 2023 року, проведеного із застосуванням відеозапису, під час якого ОСОБА_14 відтворював події, характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать його індивідуально-психологічним особливостям.
У ході вказаної слідчої дії підекспертному ОСОБА_14 задана переважна кількість відкритих запитань, що не мають активного випереджального характеру, виключають несамостійність відповідей особи та стимулюють до змістовного розширення повідомлень у відповідності з психологічною специфікою самої процедури слідчої дії. Більшість альтернативних запитань, заданих слідчим, за своїм змістом є уточнюючими, логічно та послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_14 та суттєво не вплинули на процес реконструкції подій. Питання альтернативної конструкції не змінюють попередньої спрямованості повідомлень ОСОБА_14 , що дозволяє говорити про відсутність суттєвого впливу на його комунікативну діяльність. Комунікативна технологія слідчого експерименту від 29 липня 2023 року є психологічно узгодженою: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_14 , та, у цілому, не має суттєвих ознак психологічного впливу на останнього.
Психологічні особливості комунікативного процесу слідчого експерименту від 29 липня 2023 року, проведеного із застосуванням відеозапису, під час якого ОСОБА_15 відтворював події, характеризується наявністю психологічно значимих умов, (що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать його індивідуально-психологічним особливостям.
У ході вказаної слідчої дії підекспертному ОСОБА_15 задана переважна кількість відкритих запитань, що не мають активного випереджального характеру, виключають несамостійність відповідей особи та стимулюють до змістовного розширення повідомлень у відповідності з психологічною специфікою самої процедури слідчої дії. Більшість альтернативних запитань, заданих слідчим, за своїм змістом є уточнюючими, логічно та послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_15 та суттєво не вплинули на процес реконструкції подій. Питання альтернативної конструкції не змінюють попередньої спрямованості повідомлень ОСОБА_15 , що дозволяє говорити про відсутність суттєвого впливу на його комунікативну діяльність. Комунікативна технологія слідчого експерименту від 29 липня 2023 року є психологічно узгодженою: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_15 та, у цілому, не має суттєвих ознак психологічного впливу на останнього.
Психологічні особливості комунікативного процесу слідчої дії, а саме допиту від 31 липня 2023 року, проведеного із застосуванням відеозапису, під час якого ОСОБА_3 відтворював події, характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать його індивідуально-психологічним особливостям.
У ході вказаної слідчої дії (допиту) підекспертному ОСОБА_3 завдана переважна кількість відкритих запитань, що не мають активного випереджального характеру, виключають несамостійність відповідей особи та стимулюють до змістовного розширення повідомлень у відповідності з психологічною специфікою самої процедури слідчої дії. Більшість альтернативних запитань, заданих слідчим, за своїм змістом є уточнюючими, логічно та послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_3 та суттєво не вплинули на процес реконструкції подій. Питання альтернативної конструкції не змінюють попередньої спрямованості повідомлень ОСОБА_3 , що дозволяє говорити про відсутність суттєвого впливу на його комунікативну діяльність. Комунікативна технологія допиту від 31 липня 2023 року є психологічно узгодженою: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_3 та, у цілому, не має суттєвих ознак психологічного впливу на останнього.
Психологічні особливості комунікативного процесу слідчого експерименту від 31 липня 2023 року, проведеного із застосуванням відеозапису, під час якого ОСОБА_3 відтворював події, характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій та не суперечать його індивідуально-психологічним особливостям. 
У ході вказаної слідчої дії підекспертному ОСОБА_3 задана переважна кількість відкритих запитань, що не мають активного випереджального характеру, виключають несамостійність відповідей особи та стимулюють до змістовного розширення повідомлень у відповідності з психологічною специфікою самої процедури слідчої дії. Більшість альтернативних запитань, заданих слідчим, за своїм змістом є уточнюючими, логічно та послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_3 та суттєво не вплинули на процес реконструкції подій. Питання альтернативної конструкції не змінюють попередньої спрямованості повідомлень ОСОБА_3 , що дозволяє говорити про відсутність суттєвого впливу на його комунікативну діяльність. Комунікативна технологія слідчого експерименту від 31 липня 2023 року є психологічно узгодженою: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_3 , та, у цілому, не має суттєвих ознак психологічного впливу на останнього. 
2. Комунікативна діяльність ОСОБА_14 у ході слідчого експерименту від 29 липня 2023 року із застосуванням відеозапису, характеризується низькою діалоговою активністю, схильністю надавати стверджувальні відповіді, що є характерним для ініціативного керування своїм процесом комунікації, наявна тенденція до періодичного розширення змісту відповідей за рахунок опису власних дій та їх прив`язка у просторі, опису дій ключових об`єктів події та їх прив`язка у просторі, опис досліджуваного фізичного впливу і його результатів на ключовий об`єкт події; у відповідях на альтернативні запитання більшість повідомлень ОСОБА_14 є змістовно короткі односкладні, знаходяться в межах поставлених питань. Наявність негативних, невизначених відповідей та розбіжностей в епізоді, що стосувався дій в перебігу яких ОСОБА_3 наносив удари потерпілому ОСОБА_10 , може свідчити про можливе викривлення або приховування підекспертним невизначеної частки інформації, пов`язаної з відтворенням подій. Також неможливо виключити вплив індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_14 на відтворення ним подій.
Невербальні прояви комунікативної діяльності ОСОБА_14 не є властивими для стану невпевненості, страху, пригніченості психічної діяльності та змушеної спонуки до комунікації та виконують функцію смислового навантаження.
У цілому, реконструкція ОСОБА_14 обставин та перебігу подій, що він реконструює, відображає частковий комплекс ознак, що за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій, опис ситуації, що розслідується, визначає наявність логічної узгодженості.
Комунікативна діяльність ОСОБА_15 у ході слідчого експерименту від 29 липня 2023 року із застосуванням відеозапису, характеризується низькою діалоговою активністю, схильністю надавати стверджувальні відповіді, що є характерним для ініціативного керування своїм процесом комунікації, наявна тенденція і до періодичного розширення змісту відповідей за рахунок опису власних дій та їх прив`язка у просторі, опису дій ключових об`єктів події та їх прив`язка у просторі, опис досліджуваного фізичного впливу і його результатів на ключовий об`єкт події; у відповідях на альтернативні запитання більшість повідомлень ОСОБА_15 є змістовно короткими односкладними, знаходяться в межах поставлених питані. Негативні та невизначені відповіді мають низьку кількість відносно загальної кількості відповідей, наданих підекспертним, проте в основному вони стосувалися ключових обставин події.
Невербальні прояви комунікативної діяльності ОСОБА_15 не є властивими для стану невпевненості, страху, пригніченості психічної діяльності та змушеної спонуки до комунікації та виконують функцію смислового навантаження. Але поряд з цим констатується наявність візуальних ознак, що властиві стану напруженості, які ймовірно вказують на зони емоційного дискомфорту підекспертного.
У цілому, реконструкція ОСОБА_15 обставин та перебігу подій, що він реконструює, відображає комплекс ознак, що за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій, опис ситуації, що розслідується, визначає наявність логічної узгодженості.
Комунікативна діяльність ОСОБА_3 у ході допиту від 31 липня 2023 року із застосуванням відеозапису, характеризується низькою діалоговою активністю, схильністю надавати стверджувальні відповіді, що є характерним для ініціативного керування своїм процесом комунікації, наявна тенденція до періодичного розширення змісту відповідей за рахунок опису власних дій та їх прив`язка у часі та просторі, опису дій ключових об`єктів події та їх прив`язка у просторі, загального опису досліджуваного власних висловлювань та висловлювань ключових об`єктів події, опису досліджуваного фізичного впливу. У відповідях на альтернативні запитання більшість повідомлень ОСОБА_3 є змістовно короткими односкладними, знаходяться в межах поставлених питань. Негативні відповіді мають значно низьку кількість відносно загальної кількості відповідей наданих підекспертним, однак аналіз змістовної сторони показав, що стосувались вони безпосередньо ключових подій. Також було виявлено викривлення або приховування невизначеної частки інформації, пов`язаної з відтворенням подій, яку підекспертний можливо сприймає як загрозливу для себе. Проте неможливо виключити вплив індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_3 на відтворення ним подій. 
Невербальні прояви комунікативної діяльності ОСОБА_3 не є властивими для стану невпевненості, страху, пригніченості психічної діяльності та змушеної спонуки до комунікації та виконують функцію смислового навантаження. Але поряд з цим констатується наявність візуальних ознак, що властиві стану скутості, напруженості, які ймовірно вказують на зони емоційного дискомфорту підекспертного.
У цілому, реконструкція ОСОБА_3 обставин та перебігу подій, що він реконструює, відображає частковий комплекс ознак, що за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій, опис ситуації, що розслідується, визначає наявність логічної узгодженості.
Комунікативна діяльність ОСОБА_3 у ході слідчого експерименту від 31 липня 2023 року із застосуванням відеозапису характеризується низькою діалоговою активністю, схильністю надавати стверджувальні відповіді, що є характерним для ініціативного керування своїм процесом комунікації, наявна тенденція до періодичного розширення змісту відповідей за рахунок опису власних дій та їх прив`язка у просторі, опису дій ключових об`єктів події та їх прив`язка у просторі, опис досліджуваного фізичного впливу і його результатів на ключовий об`єкт події; у відповідях на альтернативні запитання більшість повідомлень ОСОБА_3 є змістовно короткими односкладними, знаходяться в межах поставлених питань. Негативні відповіді мають значно низьку кількість відносно загальної кількості відповідей наданих підекспертним, однак аналіз змістовної сторони показав, що вони стосувались безпосередньо ключових подій. Також виявлено випереджувальну відповідь під експертного.
Невербальні прояви комунікативної діяльності ОСОБА_3 не є властивими для стану невпевненості, страху, пригніченості психічної діяльності та змушеної спонуки до комунікації та виконують функцію смислового навантаження. Але поряд з цим констатується наявність візуальних ознак, що властиві стану скутості, напруженості, які ймовірно вказують на зони емоційного дискомфорту підекспертного. 
У цілому, реконструкція ОСОБА_3 обставин та перебігу подій, що він реконструює, відображає частковий комплекс ознак, що за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій, опис ситуації, що розслідується, визначає наявність логічної узгодженості.
3. При проведенні слідчого експерименту від 29 липня 2023 року із застосуванням відеозапису, у комунікативній поведінці ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доступній для візуального спостереження, констатуються психологічні особливості властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою.
При проведенні слідчого експерименту від 29 липня 2023 року із застосуванням відеозапису, у комунікативній поведінці ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , доступній для візуального спостереження, констатуються психологічні особливості властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою.
При проведенні допиту від 31 липня 2023 року із застосуванням відеозапису, у комунікативній поведінці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , доступній для візуального спостереження, констатуються психологічні особливості властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою.
При проведенні слідчого експерименту від 31 липня 2023 року із застосуванням відеозапису, у комунікативній поведінці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , доступній для візуального спостереження, констатуються психологічні особливості властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою.
4. У відеозаписі допиту від 31 липня 2023 року, суттєвих ознак психологічного впливу на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з боку осіб, які брали участь у проведенні досліджуваної слідчої дії, в основному, не виявлено.
У відеозаписі слідчого експерименту від 31 липня 2023 року, суттєвих ознак психологічного впливу на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з боку осіб, які брали участь у проведенні досліджуваної слідчої дії, в основному, не виявлено.
5. У відеозаписі слідчого експерименту від 29 липня 2023 року, суттєвих ознак психологічного впливу на ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з боку осіб, які брали участь у проведенні досліджуваної слідчої дії, в основному, не виявлено.
У відеозаписі слідчого експерименту від 29 липня 2023 року, суттєвих ознак психологічного впливу на ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з боку осіб, які брали участь у проведенні досліджуваної слідчої дії, в основному, не виявлено.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, зокрема: доручення від 28 липня 2023 року, повідомлення про початок досудового розслідування від 28 липня 2023 року, постанову про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 28 липня 2023 року, постанови про призначення групи прокурорів від 28 липня 2023 року, постанову про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 31 липня 2023 року, постанову про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 16 серпня 2023 року, постанову про призначення групи прокурорів від 16 серпня 2023 року, супровідні листи, постанову про зміну групи прокурорів від 13 листопада 2023 року, постанову про призначення групи слідчих від 16 серпня 2023 року, доручення про проведення досудового розслідування від 16 серпня 2023 року, повідомлення про початок досудового розслідування від 18 серпня 2023 року, постанову про зміну групи слідчих від 23 жовтня 2023 року, постанову про зміну групи слідчих від 15 грудня 2023 року, клопотання про продовження строку досудового розслідування від 20 вересня 2023 року, постанову про продовження строку досудового розслідування від 26 вересня 2023 року, клопотання про продовження строку досудового розслідування від 23 жовтня 2023 року, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року про продовження строку досудового розслідування, клопотання про продовження строку досудового розслідування від 18 грудня 2023 року, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року про продовження строку досудового розслідування, заяву ОСОБА_7 про залучення до провадження як потерпілого, пам`ятку, постанову про залучення представника потерпілого від 25 серпня 2023 року, постанову про доручення призначити адвоката від 31 липня 2023 року, повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 31 липня 2023 року, протокол роз`яснення права на захист, пам`ятку, постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 26 січня 2024 року, постанову про виділення матеріалів досудових розслідувань в окреме провадження від 26 січня 2023 року, доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 25 грудня 2023 року, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 27 січня 2024 року, оскільки за своїм змістом вказані процедурні процесуальні документи безпосередньо не містять доказових даних, що мають значення для розгляду кримінального провадження, а виключно засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.
Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Крім того, суд критично ставиться до тверджень сторони захисту щодо ймовірного отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що у подальшому призвели до смерті останнього саме 21.07.2023 року, а не за обставин зазначених в обвинувальному акті, виходячи зі змісту заяви потерпілого про його побиття у підвальному приміщенні СІЗО групою невідомих осіб, поданої на ім`я начальника Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві від 25.07.2023 року, оскільки комплексом зазначених вище зібраних та проаналізованих доказів цілком та поза розумним сумнівом підтверджено, що саме 19.07.2023 року ОСОБА_10 було ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження, що перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю останнього. При цьому суд не включає, що відносно потерпілого і в подальшому, у тому числі і 21.07.2023 року дійсно могло бути застосовано фізичне насильство з боку невстановлених осіб, що ніяким чином не спростовує висновки суду в частині встановлення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, суд дослідив, оцінив та проаналізував отримані, досліджені і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, та прийшов до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною поза розумним сумнівом. На думку суду, по справі зібрано достатня кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини. При цьому, виходячи зі ступеня тяжкості та характеру заподіяного ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_10 тілесного ушкодження, його локалізації, суд дійшов стійкого переконання про наявність в обвинуваченого прямого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , небезпечних для життя в момент заподіяння, та з урахуванням наслідків у виді смерті останнього, про наявність в діях ОСОБА_3 закінченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.
За таких обставин, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України. 
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_3 є рецидив злочинів.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення направленого проти життя особи, а відповідно до Конституції України людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та статтею 27 Конституції України передбачено невід`ємне право на життя кожної людини в Україні, де ніхто не може бути свавільно позбавленим життя та його захист є обов`язком держави, при цьому, Кримінальний кодекс України захищає життя людини, незалежно від її соціального стану, національності, громадянства, віку, стану здоров`я, суспільно-моральної характеристики та інших ознак; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, що свідчить про його нахили до системного вчинення правопорушень має середню освіту, не працює, не одружений, не є особою з інвалідністю, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючих, зважаючи на позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягала на суворому покаранні, враховуючи відсутність стабільної, постійної роботи і не бажання її отримати, а також відсутність належного виховання, в тому числі в зв`язку з тривалим знаходженням у молодому віці в місцях позбавлення волі, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння нового злочину проти життя особи, оскільки поведінка особи залежить не тільки від виховання, роботи та навколишнього середовища, але й в тому числі від його здатності вести законний, морально та етично правильний спосіб життя. У даному випадку, суд вважає, що поведінка обвинуваченого свідчить про небажання знаходитись в громадянському суспільстві, а тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень як ним самим так і іншими особами.
Саме таке покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Крім того, установлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.01.2025, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання, призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, повністю приєднано покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 26.10.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці та штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу гривень). На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання, призначене ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у виді штрафу - виконувати самостійно.
Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та поглинути покарання, призначене вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 14.01.2025 та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Крім того, установлено, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.05.2023, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Таким чином, на підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком, шляхом часткового вкладання покарань, необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.05.2023 та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою ОСОБА_7 не пред`явлений, що не позбавляє права останньої, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням в рамках досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_3 судово-психологічної експертизи № СЕ-19/111-23/69537-ПС від 02 лютого 2024 року в сумі 45436 грн 80 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд     
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинути покарання, призначене ОСОБА_3 вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 14.01.2025.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.05.2023 та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня проголошення вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 14.01.2025.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 12023100100003041 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 45 436 (сорок п`ять тисяч чотириста тридцять шість) грн 80 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів у зв`язку з проведенням судово-психологічної експертизи № СЕ-19/111-23/69537-ПС від 02 лютого 2024 року.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського
районного суду міста Києва      ОСОБА_1