ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року
м. Харків
справа № 638/4629/25
провадження № 22-ц/818/664/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Пилипчук Н.П.,
суддів Яцини В.Б., Мальованого Ю.М.
за участю секретаря Муренченко С.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року, постановлене суддею Смирновим В.А.,
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у сумі 363611,40 грн, з яких: 190000,00 грн. - за кредитом; 173611,40 грн. - по відсотках. Також позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати: 4363,34 грн сплаченого судового збору та 29143,49 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" заборгованість за кредитним договором № 501432200 у розмірі 363611,40 грн. (триста шістдесят три тисячі шістсот одинадцять гривень сорок копійок), з яких: за кредитом: 190000,00 (сто дев`яносто тисяч гривень 00 коп.), по відсотках: 173611,40 грн (сто сімдесят три тисячі шістсот одинадцять гривень 40 коп.).
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" витрати зі сплати судового збору у розмірі 4363 (чотири тисячі триста шістдесят три) грн. 34 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив відмовити у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» у повному обсязі, або змінити рішення шляхом зменшення суми стягнення до розміру фактично отриманих коштів (190 000 грн) без відсотків та комісій.
Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір укладено у лютому 2022 року, тобто менш ніж за тиждень до початку широкомасштабного вторгнення РФ. З 24.02.2022 в Україні діє воєнний стан, що є обставиною непереборної сили, яка суттєво вплинула на його фінансові можливості. Він вимушено виїхав за кордон із сім`єю та припинив підприємницьку діяльність (ФОП закрито дистанційно у 2022 р.), про що банк був повідомлений. Вказує, що первісна сума кредиту — 190 000 грн, проте банк вимагає суму, яка у два рази перевищує тіло кредиту. Зазначає, що він неодноразово пропонував добровільно погасити тіло кредиту без нарахованих відсотків та комісій, однак банк відмовився. Вказує, що суд не витребував оригінал кредитного договору та підтвердження правонаступництва АТ «Сенс Банк» після АТ «Альфа-Банк». Крім того, судом не було надано належної оцінки доводів про неможливість виконання зобов`язань через надзвичайні обставини.
Представник банку надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що вважає рішення Шевченівського районного суду міста Харкова від 23 липня 2025 року законним та обгрунтованим. Вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). За період користування кредитом відповідач не здійснював погашення кредиту та процентів. Банк не заявляв вимогу про стягнення з позичальника неустойки за прострочення виконання зобов`язань та нарахувань за ст. 625 ЦК України (річні та інфляційні) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, які є відповідальністю боржника за порушення зобов`язання. Відповідно наявність або відсутність форс-мажорних обставин не входить до предмету доказування у цій справі, так як навіть наявність форс-мажорних обставин звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, про що позивач не заявляв вимогу. Відповідач не заперечував факт укладання 14.02.2022 року кредитного договору № 501432200, факт отримання 14.02.2022 року кредитних коштів в сумі 190000,00 грн., також відповідач не висував заперечень щодо розміру нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 173611,40 грн. Власного контррозрахунку за кредитним договором відповідач також не надав. Відповідач не заявляв клопотання про витребування оригіналу кредитного договору, а також не ставив під сумнів відповідність поданої позивачем електронної копії оригіналу. 
Відповідач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що суд першої інстанції не дослідив належним чином правомірність розміру нарахованих відсотків, які майже дорівнюють тілу кредиту (173 611 грн проти 190 000 грн); відсутність належного повідомлення позичальника про зміну найменування кредитора та умов обслуговування. Наголошує, що стягнення відсотків у розмірі понад 90% від тіла кредиту в умовах воєнного стану є неспівмірним та таким, що порушує баланс інтересів сторін. Вказує, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що у період дії воєнного стану позичальники звільняються від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань. Відповідно, позивач не має права покладати на нього тягар наслідків прострочення у вигляді додаткових фінансових вимог. Зазначає, що позивач надав лише власний розрахунок боргу, але не було надано незалежного підтвердження правильності цього розрахунку.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь кредитора.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» кредитний договір, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501432200, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501432200, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, паспортом споживчого кредиту, із наступними основними умовами: тип кредиту - «Кредит готівкою», сума кредиту — 190000,00 грн; процентна ставка — 35 % річних, тип ставки — фіксована; строк кредиту — 30 місяців; дата повернення кредиту — 14.08.2024 року; порядок повернення кредиту — графік платежів: до 14 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 9589,54 грн; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок НОМЕР_2 , відкритий у банку.
Банк належним чином виконав свій обов?язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером та виписками по рахунках.
Позичальник своїх зобов?язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за Кредитним договором, яка становить 363611,40 грн. (триста шістдесят три тисячі шістсот одинадцять гривень сорок копійок), з яких: 
за кредитом: 190000,00 грн (сто дев`яносто тисяч гривень) 00 коп.,
по відсотках: 173611,40 грн (сто сімдесят три тисячі шістсот одинадцять гривень) 40 коп.
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства "Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», 30 листопада 2022 року найменування Акціонерного товариства "Альфа-Банк" змінено на Акціонерне товариство "Сенс Банк". 
02 квітня 2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» направив досудову вимогу ОСОБА_1 щодо виконання договірних зобов`язань.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підтвердження обставин укладення кредитного договору позивач АТ «Сенс Банк» надав оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501432200, акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501432200, додаток № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості по кредиту, довідку про ідентифікацію ОСОБА_1 та надання йому аналогового ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора для акцепту договору, копію досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань з доказами її направлення відповідачу.
Також, до позовної заяви АТ «Сенс Банк» надало виписку по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 за період із 14.02.2022 року по 25.09.2024 року, з якої вбачається надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, факт користування ним карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості.
При цьому виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі №381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).
Надана АТ «Сенс Банк» виписка з рахунку ОСОБА_1 відповідає наданому розрахунку заборгованості.
В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку з рахунку відповідача.
Відповідач не заперечує факту отримання кредитних коштів.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором № 501432200 від 14 лютого 2022 року, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти в повному обсязі не повернув, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 190 000 грн.
Що стосується відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів виходить з наступного.
Так, сторони в кредитному договорі № 501432200 від 14 лютого 2022 року погодили, що за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 35,00% річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованості за нарахованими відсотками.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, нарахування відсотків на кредит проводилося до 25 вересня 2025 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості за відсотками становить 173 611,40 грн, які також підлягають стягненню.
Розмір заявленої банком заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає умовам вказаного договору.
Встановивши, що ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, колегія суддів дійшла висновку про те, що у позивача виникло право достроково вимагати повернення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом в судовому порядку та стягнення з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в розмірі 190 000 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 173 611,40 грн.
Стосовно доводів відповідача, що позивачем не надано оригіналу документів про зміну назви банку, колегія суддів зазначає.
12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року, який є загальнодоступним інформаційним ресурсом. 
Щодо доводів відповідача про те, що суд не витребував оригінал кредитного договору, колегія суддів зазначає.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно довідки про ідентифікацію ОСОБА_1 та надання йому аналогового ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора для акцепту договору, останнім було підписано договір одноразовим ідентифікатором 7711.
З вищенаведеного слідує, що електронний правочин укладений шляхом обміну електронними повідомленнями вважається укладеним у письмовій формі та у випадку, якщо накладено електронний підпис на такий договір, то він є оригіналом, тобто доводи відповідача своє підтвердження не знайшли.
Крім того, колегія суддів зазначає, що з клопотанням про витребування оригіналу кредитного договору відповідач до суду першої інстанції не звертався.
Посилання апелянта на наявність підстав для відмови у задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості, з урахуванням пункт у 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, апеляційний суд вважає безпідставним, з огляду на таке.
Так, відповідно до пункт у 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, колегія суддів вважає, що розрахунки банку про розмір заборгованості відповідача проведені з урахуванням вимог п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, умови якого не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами, а вимог про стягнення штрафів та пені банком не заявлялось. Отже доводи апелянта в цій частині є такими, що не грунтуються на наведених нормах матеріального закону.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, є безпідставними та ґрунтуються на помилковому трактуванні наведених вище норм матеріального права і їх змісту.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився зхарактером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно достатті 375 ЦПК Україниє підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно достатті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положеннястатті 141 ЦПК Українита керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 23 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий         Н.П. Пилипчук

Судді          В.Б. Яцина

Ю.М . Мальований