ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/7113/24
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, які полягають у непризначені ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із втратою годувальника;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника з дня звернення до суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що звернулась із відповідною заявою та необхідними документами до ГУ ПФУ в Житомирській області про призначення їй пенсії по втраті годувальника - ОСОБА_2 , з яким позивач проживала без реєстрації шлюбу. У відповідь на своє звернення отримала лист ГУ ПФУ в Житомирській області, що її заяву у порядку екстериторіальності розглянуло ГУ ПФУ у Київській області та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника за безпідставністю. Вказане рішення слугувало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.04.2024 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
22.05.2024 до Житомирського окружного адміністративного суду за вх. №28694/24 надійшов відзив ГУ ПФУ в Житомирській області на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечує, просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що заява позивача була розглянута ГУ ПФУ у Київській області за принципом екстериторіальності, яким, за результатами розгляду заяви, винесено рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника. Вказане рішення на думку відповідача є правомірним, оскільки підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника слугувало не надання заявником документів на утриманців. Таким чином, у ГУ ПФУ у Київській області були відсутні правові підстави для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника позивачу.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області до участі у справі №240/7113/24, як співвідповідача. Направлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області копію позовної заяви та доданих до неї документів. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про залучення співвідповідача у справі. Вказана ухвала суду отримана уповноваженою особою ГУ ПФУ у Київській області 24.10.2025.
ГУ ПФУ у Київській області відзив на позовну заяву не надало, про причини неподання відзиву не повідомило, тому суд, у відповідності до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішує справу за наявними матеріалами. 
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області, як отримувач пенсії за віком.
23.02.2024 ОСОБА_1 через портал Пенсійного фонду України звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника за померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65). До дня смерті ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 04.03.2024 надало відповідь на заяву позивача, про те, що розгляд її заяви та наданих документів здійснило за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, яке рішенням від 01.03.2024 №064450009741 відмовило у призначенні ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника за безпідставністю (а.с.30).
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, процедури призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до абзацу третього ст.1 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII) члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Тобто вказаний закон передбачає безумовну гарантію особам, які є членами сімей військовослужбовців, які загинули чи пропали безвісти, отримати право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсій у разі втрати годувальника встановлені ст.29 Закону №2262-XII.
Так, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
В абзаці першому ст.30 Закону №2262-XII зазначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Тобто за загальним правилом право на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника мають саме непрацездатні члени сімей відповідної категорії військовослужбовців, якщо вони перебували на їх утриманні.
Водночас згідно з абзацом другим ст.30 Закону №2262-XII незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Тобто перебування на утриманні годувальника не є обов`язковою умовою для вказаної вище категорії осіб. Орган Пенсійного фонду України зобов`язаний призначити пенсію вказаній категорії осіб. При цьому, для дружини або чоловіка військовослужбовця необхідною ознакою є факт загибелі саме в період проходження служби або пізніше внаслідок визначеного тілесного ушкодження чи хвороби під час служби.
Як встановлено судом з матеріалів справи, з 26.06.2001 ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» (а.с.28).
Крім того, ОСОБА_2 мав статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії (а.с.43).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.05.2021 (а.с.50).
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.07.2021 у справі №285/3190/21 встановлено факт постійного проживання однією сім`єю без шлюбу у період з вересня 2012 року по 14.05.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з вересня 2012 року по 14.05.2021 на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-16).
Вказане свідчить про факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вересня 2012 року до моменту його смерті.
Також у ст.30 Закону №2262-XII вказано, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю;
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.
Щодо доводів відповідача про відсутність в пакеті документів позивача свідоцтва про шлюб суд зазначає таке.
Згідно з п.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1), заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У такому самому порядку подаються заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника членами сім`ї померлого годувальника, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника. Якщо померлому годувальнику вже було призначено пенсію, заява про призначення пенсії у разі втрати годувальника подається до органу, що призначає пенсії.
Відповідно до п.6 Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.
У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.
Перелік документів для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються вказаний у п.10 Порядку №3-1. Серед загальних: заява, копія свідоцтва про смерть годувальника, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю, висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби), довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні, документи, передбачені абзацами третім, шостим - дев`ятим пункту 7 цього Порядку.
Додатково передбачені й інші документи в залежності від категорії осіб, про яких йде мова в ст.30 Закону №2262-XII.
Зокрема, для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), зазначеним у пунктах "б", "в", "д" статті 30 Закону, додатково подаються такі документи: копія свідоцтва про шлюб; довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія трудової книжки або довідка органів державної податкової служби про облік платника податків - суб`єкта підприємницької діяльності (для осіб, зазначених у пункті "д" статті 30 Закону.
Для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), діду та бабусі, зазначеним у пунктах "б", "в", "г" статті 30 Закону, додатково подаються такі документи: довідка МСЕК (за наявності групи інвалідності); копія свідоцтва про народження померлого годувальника або рішення суду про встановлення родинних стосунків; довідка уповноваженого органу з місця проживання або рішення суду про перебування на утриманні померлого годувальника (для призначення пенсії вітчиму або мачусі).
Отже, документи, які мають бути подані для отримання відповідного виду пенсії, повинні підтверджувати особисті відомості заявника, родинні відносини з померлим військовослужбовцем та причину його смерті. Серед них, наприклад, подається копія свідоцтва про одруження, рішення суду про встановлення родинних стосунків, рішення суду про перебування на утриманні тощо.
У цьому контексті суд враховує, що такий вид документа, як рішення суду про встановлення родинних стосунків, стосується саме виду рішення про встановлення факту, який має юридичне значення.
У ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Для призначення пенсії в разі втрати годувальника позивач, зокрема, надала рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.07.2021 у справі №285/3190/21, яким встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до моменту його смерті.
Тобто, відсутність свідоцтва про шлюб обґрунтована відсутністю факту безпосередньої реєстрації шлюбу в органах РАЦС України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Згідно з ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Тобто закон вважає сім`єю не лише шлюб.
Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Водночас, у ст.74 Сімейного кодексу України прирівнюються у правах на майно особи, які хоч і не мають зареєстрованого шлюбу, але тривалий час проживають та ведуть спільний побут, тобто мають фактичні шлюбні відносини. Так, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. 
Крім того, в ст.30 Законі №2262-XII йдеться про право на пенсію в разі втрати годувальника саме для членів сім`ї. Сімейний кодекс України не містить нормативного їх визначення, але, як вже було зазначено вище у ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто членом сім`ї вважається не лише та особа, яка перебуває у шлюбі.
Оскільки питання отримання пенсії не стосується прав та обов`язків подружжя, а в Порядку №3-1 та Закону №2262-XII законодавець не вживає словосполучення "один із подружжя", слово "шлюб", системний аналіз вказаних ч.3 ст.3 та ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України дозволяє дійти висновку, що особа, яка має фактичні шлюбні відносини, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, вважається дружиною або чоловіком відповідно одне одного. Дискримінування таких осіб порівняно з особами, що перебувають у зареєстрованому шлюбі не відповідатиме принципу верховенства права.
Докази того, що померлий ОСОБА_2 не вважався годувальником позивача, матеріали справи не містять.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про безпідставність неврахування відповідачем рішення суду, яким підтверджено фактичні шлюбні відносини позивача із померлим ОСОБА_2 , що є поважною причиною відсутності свідоцтва про шлюб в пакеті документів для призначення пенсії. Позивач мала законне сподівання на призначення вказаного виду пенсії з огляду на ст.30 Закону №2262-XII щодо права членів сім`ї військовослужбовця, який помер, на отримання пенсії в разі втрати годувальника, яку відповідач безпідставно не врахував у спірних правовідносинах.
Пенсійним органом не вказано на існування будь-яких інших об`єктивних та законних підстав для відмови позивачу у призначені пенсії на заявлених умовах, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 01.03.2024 №064450009741 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Визначаючись щодо дати, з якої слід здійснювати захист порушених прав позивача, суд виходить з того, що відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника з 23.02.2024, тобто з дня звернення за призначенням пенсії.
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягує судові витрати із відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (юридична адреса: вул.Саєнка Андрія, 10, м.Фастів, Київська область, 08500, поштова адреса: вул.Варшавська, 3-Б, селище Макарів, Київська область, 08001, код ЄДРПОУ 22933548) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 01.03.2024 №064450009741 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_2 з 23.02.2024.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

15.01.26