Справа № 135/1784/25 
Провадження № 2/135/34/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
05.02.2026     Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
 
ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 03.11.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22033000434952, за умовами якого кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в Банку.
28.05.2025 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №28/05/25, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги кредитним договором №22033000434952 від 03.11.2020, на користь ТОВ «Цикл Фінанс», а відповідно ТОВ «Цикл Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. 
Відповідно до Договору Факторингу №28/05/25 ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №22033000434952 в сумі 159 742,86 грн, з яких: 89 833,6 грн – сума заборгованості по тілу кредиту; 1,75 грн – сума заборгованості по відсотках; 69 907,51 грн – сума заборгованості по комісії.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Цикл Фінанс» за кредитним договором №22033000434952 в розмірі 159 742,86 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати.
У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, у позовній заяві просили розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, однак в судове засідання не з`явився. Клопотання про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направив. Відзиву на позов до суду не подавав.
За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. 
Судом встановлено, що 03.11.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22033000434952, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» надало позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 75 000 грн, строком на 60 місяців, із процентною ставкою на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних, дата повернення кредиту 03.11.2025 (пункт 1.2. Договору). 
Відповідно до п.1.2. Договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 03.11.2020 по 02.03.2022 – 5% від суми кредиту, з 03.02.2022 по 02.06.2023 – 4% від суми кредиту, з 03.06.2023 по 02.09.2024 – 3% від суми кредиту, з 03.09.2024 по 03.11.2025 – 1,95 від суми кредиту.
Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом: 56,0% річних. 
Проте відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, не сплачував кошти на погашення тіла кредиту і відсотки за користування кредитом згідно кредитного договору.
В зв`язку з цим, станом на 28.05.2025 (дата передачі права вимоги за договором факторингу №28/05/25) у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед Товариством за кредитним договором №22033000434952 від 03.11.2020. 
28.05.2025 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №28/05/25, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступлено право вимоги кредитним договором №22033000434952 від 03.11.2020, на користь ТОВ «Цикл Фінанс», а відповідно ТОВ «Цикл Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. 
Згідно умов Договору факторингу внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим договором, Фактор заміняє Клієнта у кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за кредитними договорами. 
ТОВ «Цикл Фінанс» направляло позичальнику вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №22033000434952, проте ця вимога не була виконана, порушення не усунуто.
Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 159 742,86 грн, з яких: 89 833,6 грн – сума заборгованості по тілу кредиту; 1,75 грн – сума заборгованості по відсотках; 69 907,51 грн – сума заборгованості по комісії.
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором №22033000434952 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом стосовно заборгованості відповідача за неповерненою сумою тіла кредиту та нарахованим процентами. При цьому, сума заборгованості відповідача по комісії за обслуговування кредиту, що нарахована позивачем стягненню не підлягає.
Щодо вимог по стягненню комісії за обслуговування кредиту слід відмітити таке.
Згідно п. 1 кредитного договору видно, що кредит надано на споживчі потреби.
Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, встановлена пунктом 1.2. кредитного договору №22033000434952 від 03.11.2020. 
Згідно з Графіком платежів до кредитного договору комісія за обслуговування кредиту, а саме за розрахунково-касове обслуговування кредиту, з 03.12.2020 по 03.11.2025 разом становить 156 937,50 грн.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». 
У той же час, лише однієї умови договору про сплату позичальником комісії за обслуговування кредиту недостатньо для стягнення з нього вказаної комісії. Окрім цього, кредитодавцю необхідно надати докази того, що позичальнику справді надавалися послуги пов`язані з обслуговуванням кредиту, якими він скористався.
Однак, як видно з матеріалів справи кредотодавцем не було зазначено та не надано доказів існування, переліку послуг пов`язаних з обслуговуванням кредиту, і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а також доказів того, що він користувався даними послугами протягом строку кредитування. 
Враховуючи, що кредитодавець не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 1.2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відтак, відсутні і правові підстави для стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту в сумі 69 907,51 грн.
Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №22033000434952 в розмірі 89 835,35 грн, з яких: 89 833,6 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1,75 грн - заборгованість за нарахованими процентами (89 833,6 + 1,75 = 89 835,35).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Цикл Фінанс» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №22033000434952 підлягають задоволенню частково в розмірі 89 835,35 грн. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. 
По даній справі позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн та вказано, що понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн, що підтверджується Договором про надання правової допомоги №43453613 від 02.01.2025, Актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом №22033000434952 від 28.10.2025, Детальним описом робіт (наданих послуг), тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогумають бути присуджені позивачу з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивач пред`явив позов на загальну суму 159 742,86 грн. Позов задоволено на суму 89 835,35 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме – 3 049,42 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259 280-282 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
 
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, ЄДРПОУ 43453613, НОМЕР_2 у АТ Сенс Банк, МФО 300346) заборгованість за кредитним договором №22033000434952 від 03.11.2020 у розмірі 89 835 (вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн 35 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»3 049,42 грн судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його повного складення до Вінницького апеляційного суду.
Повне судове рішення складено 09.02.2026.
Суддя