Провадження № 2/742/99/26 
Єдиний унікальний № 572/800/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Прилуки 

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Лісафіної С.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
І. Суть справи
Представник ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 11.10.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 14518-10/2023, відповідно до умов якої Відповідачу було надано кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплачувати плату за користування ним.
29.03.2024 ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Кредит-Капітал» уклали договір №29032024, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі й за договором про надання фінансового кредиту № 14518-10/2023 від 11.10.2023.
Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором № 14518-10/2023 від 11.10.2023 становить 42 200 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000 грн; заборгованість за відсотками 34 200 грн.
Відтак ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло право грошової вимоги до Відповідача, у зв`язку з чим просить стягнути вказані суми на свою користь з Відповідача, а також судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.
Таким чином, підставою для позову є невиконання відповідачем зобов`язань з повернення позики та сплати відсотків за користування коштами. Позивач є правонаступником первісного кредитору, якій надав позику (кредит) відповідачу, на підставі договору відступлення права вимоги.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року прийнято до свого провадження справу цивільну справу та відкрито провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому суд відповідно ст. 19 ЦПК України вирішуючи питання про розгляд справи у спрощеному провадженні враховує ціну позову і складність справи. Також суд приймає до уваги клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно з відкриттям провадження у справі Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Згідно ч.1ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.
Відтак, 07.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження.
Представник Позивача у судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просить провести розгляд справи без участі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлялася належним чином про дату, час та місце судового засідання.
22.05.2025 року до суду надійшов відзив у якому відповідач просить відмовити у позові. Вказує, що в обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» посилається на те, що право грошової вимоги до боржників ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 , від первісного кредитора ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» перейшло до нього на підставі договору факторингу №29032024 від 29.03.2024. До позову разом з договором факторингу позивач надав платіжну інструкцію №775 від 01.04.2024, в якій відсутня відмітка про її виконання надавачем платіжних послуг, також відсутня інформація про прийняття до виконання платіжної інструкції, як того вимагає Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджена постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163 (пп.27, 37-2, 37-3 Інструкції). Перевірити факт оплати та достовірність наданої квитанції через запроваджений Урядом Державний сервіс перевірки квитанцій на сайті https://check.gov.ua/ неможливо, оскільки АТ «Райффайзен Банк» не долучився до даного сервісу. Тобто позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №29032024 від 29.03.2024. Таким чином, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» на підставі договору факторингу. 
Також зазначає, що позивач мав би право стягувати суму кредиту та відсотки за користування кредитом лише у тому разі, якби такий кредит дійсно був наданий кредитором, тобто товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ», як визначено умовами договору. Так, згідно з пунктом 1.1 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит ; п.1.6 Кредит надається у безготівковій формі…Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами . Проте, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» не перераховувало відповідачу кошти. 
У відповідача відсутня можливість надати відомості про рух коштів по карті НОМЕР_1 , тому такі відомості необхідно витребувати в АТ "Креді Агріколь Банк" за ухвалою суду (відповідне клопотання про витребування доказів було подане відповідачем). Кошти, що були перераховані не Кредитодавцем, а іншою особою, зокрема, можливо й ТОВ “Універсальні платіжні рішення”, яка не була стороною кредитного договору, не можуть вважатися кредитом. У зв`язку з цим вимога про необхідність повернення коштів є безпідставною
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що 11.10.2023 року ОСОБА_1 було надано заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, які підписана відповідачем за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора W0442 (а.с. 13-14).
Також ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатораW0442 підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 15-17).
11.10.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 14518-10/2023, який підписано за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатораW0442 (а.с. 18-22).
За умовами вказаного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 8 000 грн, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Тип кредиту — кредит. Строк кредиту — 360 днів. Дата надання кредиту — 11.10.2023. Дата погашення кредиту — 04.10.2024. Процентна ставка — 2,50 % на день.
Додатком до договору є графік платежів, з яким відповідач також ознайомився (а.с. 24).
Крім того, позивачем надано інформаційне повідомлення споживача, де вказано дані ОСОБА_1 (а.с. 25).
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 8 000 грн підтверджено довідкою про перерахування суми кредиту, через систему платежів iPay.ua (а.c. 26).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 14518-10/2023 від 11.10.2023, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 становить 42 200 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000 грн; заборгованість за відсотками 34 200 грн (а.с. 27-28).
Також позивачем надано довідку про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_2 було надано одноразовий ідентифікатор W0442, направлений на вказаний ним номер телефону (а.с. 30).
29.03.2024 ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Кредит-Капітал» уклали договір №29032024, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників (а.с. 32-36).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 46200грн. за договором № 14518-10/2023 від 11.10.2023, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 становить 42 200 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000 грн; заборгованість за відсотками 34 200 грн (а.с. 37).
На виконання умов договору факторингу позивачем надано акт прийому-передачі письмового та електронового реєстру Боржників від 29.03.2024 до Договору факторингу № №29032024 від 29.03.2024 (а.с. 38), платіжну інструкцію № 775 на суму 5 158 898,63 (а.с. 39).
10.02.2025 позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу про необхідність сплатити заборгованість за договором № 14518-10/2023 від 11.10.2023 у сумі 42 2000 грн. на реквізити позивача.
На виконання ухвали суду щодо надання запитуваної інформації АТ «Райфайзен Банк» повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 рахунків не знайдено.
На виконання ухвали суду щодо надання запитуваної інформації АТ «Креді Агріколь Банк» повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 емітована платіжна картка № 4390 23 хх-хххх-4334, а також надано виписку руху по картці, з якої вбачається, що 11.10.2023 відбулося зарахування коштів у розмірі 8 000 грн.
Згідно з заявою ТОВ «Йота Інвест» (попереднє найменування ТОВ Аванс Кредит», станом на дату подання вказаної позовної заяви до суду ТОВ «Йота Інвест`н е має правовідносин з ОСОБА_2 , оскільки 29.03.2024 «Аванс Кредит» та ТОВ «Кредит-Капітал» уклали договір №29032024, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_2 .
На виконання ухвали суду щодо надання запитуваної інформації АТ «Райфайзен Банк» надав копію платіжного доручення № 775 від 01.04.2024 на суму 5 158 898,63 грн.
V. Норми права, які підлягають застосуванню.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування, і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі №904/2104/19, провадження №12-57гс21).
VI. Висновки суду.
На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказаний вище кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронними підписами кредитора підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останнього, є доведеним факт укладення між сторонами кредитних договорів, а також, що позичальник ОСОБА_1 своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та кредитором не було б укладено.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18.
Частинами 1, 2статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відтак, між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 виникли договірні зобов`язання.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
В матеріалах справи наявні розрахунки заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором. Дані розрахунки відповідачем у встановлений законом спосіб спростовані не були.
Також позивач надав суду докази перерахування коштів на рахунок відповідача, зокрема таким доказом є інформаційна довідка технологічного оператора платіжних послуг.
Дата проведення зарахувань відповідають даті укладення договору.
Перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які здійснюють операції у безготівковій формі, тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, умовами угоди з банком-екваєром, від якого фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.
Вказана обставина також підтверджується наданої інформацієюАТ «Креді Агріколь Банк» повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 емітована платіжна картка № 4390 23 хх-хххх-4334, а також надано виписку руху по картці, з якої вбачається, що 11.10.2023 відбулося зарахування коштів у розмірі 8 000 грн.
Таким чином, уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач вчасно не повернув кошти, одержані за кредитним договором, чим порушив зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з наданими Позивачем Розрахунками заборгованості за договором № 42 200 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000 грн; заборгованість за відсотками 34 200 грн.
До доказів укладення договору факторингу і переходу до позивача права вимоги за кредитним договорам укладеними первісним кредитором з ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
29.03.2024 ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Кредит-Капітал» уклали договір №29032024, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників (а.с. 32-36).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 46200грн. за договором № 14518-10/2023 від 11.10.2023, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 становить 42 200 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000 грн; заборгованість за відсотками 34 200 грн (а.с. 37).
На виконання умов договору факторингу позивачем надано акт прийому-передачі письмового та електронового реєстру Боржників від 29.03.2024 до Договору факторингу № №29032024 від 29.03.2024 (а.с. 38), платіжну інструкцію № 775 на суму 5 158 898,63 (а.с. 39).
Згідно з заявою ТОВ «Йота Інвест» (попереднє найменування ТОВ Аванс Кредит», станом на дату подання вказаної позовної заяви до суду ТОВ «Йота Інвест`не має правовідносин з ОСОБА_2 , оскільки 29.03.2024 «Аванс Кредит» та ТОВ «Кредит-Капітал» уклали договір №29032024, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_2 .
На виконання ухвали суду щодо надання запитуваної інформації АТ «Райфайзен Банк» надав копію платіжного доручення № 775 від 01.04.2024 на суму 5 158 898,63 грн.
Як зазначалося судом вище, з огляду на положення законодавства щодо факторингу заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
При цьому аналіз змісту статті 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Таким чином, доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують оплату за договором факторингу № 29032024 від 29.03.2024, а також не доведено факт переходу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», є такими, що спростовуються матеріалами справи. Посилання відповідача на те, що первісний кредитор ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» не здійснювало перерахування грошових коштів відповідачу, є необґрунтованими та не підтверджені жодними належними доказами. Натомість матеріали справи містять докази фактичного надання відповідачу кредитних коштів за вказаними реквізитами, що свідчить про належне виконання кредитного договору первісним кредитором.
Відтак вимоги відповідача щодо визнання заявлених позовних вимог безпідставними не ґрунтуються на законі та фактичних обставинах справи і підлягають відхиленню судом.
На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач взятих на себе за договором обов`язків не виконав, має заборгованість за кредитним договором, вирішуючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що Позивач довів існування між ним та Відповідачем кредитних зобов`язань, невиконання цих зобов`язань Відповідачем та розмір заборгованості, що утворився внаслідок невиконання Відповідачем зобов`язань за договором. Відтак, позовні вимоги ТОВ ФК «Кредит Капітал» до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат.
Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (а.с. 7).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, то з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, тобто пропорційно до задоволення позовних вимог.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 509, 526, 530, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 77–82, 141, 259, 263–265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором № 14518-10/2023 від 11.10.2023 у розмірі 42 200 (сорок дві тисячі двісті) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. Судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», місце розташування: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28 м. Львів, 79029, ЄДРПО У35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 12.01.2026. 

Суддя   Дмитро ДАВИДЧУК