УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5369/25 Головуючий у 1-й інст. Довгалюк Л. В. 
Номер провадження №33/4805/195/26
Категорія ч.1 ст.483 МКУ  Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Луговського Юрія В`ячеславовича, представника Житомирської митниці - Кондратюка Андрія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника Житомирської митниці Кондратюка Андрія Володимировича на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2025 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України за відсутністю складу правопорушення, 
в с т а н о в и в:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2025 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 Митного кодексу України за відсутністю складу правопорушення.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, представник Житомирської митниці Кондратюк А.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, застосувавши до нього стягнення у відповідності до санкції статті. Зокрема, послався на обставини, зазначені у протоколі про порушення митних правил та звернув увагу, що ОСОБА_1 не є перевізником і на нього не поширюються положення ч.2 ст.460 Митного кодексу України. Відповідно до довіреності, наданої ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був довіреною особою, яка здійснювала доставку транспортного засобу і мала повноваження придбавати на її ім`я будь-який транспортний засіб на умовах і за ціною на власний розсуд за межами України. При перетині митного кордону України ОСОБА_1 подав документи, що містять неправдиві (приховані) відомості щодо продавця (відправника)/одержувача (покупця), умов поставки, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Крім того, зазначив, що посадова особа митного органу може виступати як перекладач, а сторона захисту у відповідності до вимог ст.498 Митного кодексу України не позбавлена можливості залучити перекладача у разі сумнівів щодо точності перекладу.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі статтею 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
За змістом статей 245 КУпАП та 486 МК України завданням у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 489 МК України установлено, що при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається із матеріалів справи, наведені вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції та винесенні оскаржуваної постанови відносно  ОСОБА_1 дотримані.
Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0039/UA10100/2025 від 03.02.2025, 24.01.2024 о 12 год 57 хв громадянин України ОСОБА_1 через пункт пропуску «Угринів - Долгобичув» митного поста «Угринів» Львівської митниці, згідно з документом контролю доставки, а саме електронної митної декларації ІМЕЕ № 24UA101030000683U9 ввіз на митну територію України товар - легковий автомобіль марки HYUNDAI, модель IONIQ, номер кузова НОМЕР_1 на транспортному засобі з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_2 / НОМЕР_3 (далі – Автомобіль).
У якості підстави для переміщення вказаного товару через митний кордон України ОСОБА_1 подав митним органам України документи, у тому числі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Королівства Норвегія від 09.06.2021 № ЕК84780220002062859-1, договір купівлі продажу від 12.01.2024 № б/н відповідно до заповнених граф якого продавець: Karsakas Kestutis, Oivinds Vel, 0590 OSLO, покупець: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ). Вартість указаного транспортного засобу згідно з договором купівлі - продажу від 12.01.2024 № б/н становить 4 300 євро.
25.01.2024 до відділу митного оформлення № 3 митного поста «Житомир- центральний» Житомирської митниці ФОП ОСОБА_4 подано електронну митну декларацією типу ІМ40ДЕ № 24UA101030000782U7, відповідно до якої проведено митне оформлення товару: «легковий автомобіль: марка - HYUNDAI; модель IONIQ; номер кузова - НОМЕР_4 ; тип двигуна - електричний; ємність батареї - 28 кв/год; колісна формула - 4x2; загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5; призначення для перевезення вантажів; календарний рік виготовлення 2018; модельний рік виготовлення 2018; дата першої реєстрації - 26.03.2018; країна відправлення/експорту - Німеччина DE», який відповідно до договору купівлі -продажу від 12.01.2024 № б/н та поданої митної декларації слідував на адресу покупця - громадянки України ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_5 виданий 25.01.2011 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій обл., адреса: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) за ціною 4 300 євро, що з урахуванням курсу НБУ на дату переміщення товару 24.01.2024 через митний кордон України, у національній валюті становило 174 969,15 гривень).
За результатами опрацювання інформації, отриманої від митних органів Республіки Польща, а саме експортної митної декларації від 23.01.2024 №24PL301010Е0085103, встановлено, що відправником/експортером Автомобіля є OLEKSANDR BRYNCAK, KRETA 22, 64-115 WILKOWICE, № 99020113313 (адреса проживання згідно журналу пункту пропуску в Україні вул. Михайлівська, буд. 8, с. Богданівка, Житомирська обл), одержувачем (покупцем) - фізична особа, громадянин України ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ), АДРЕСА_3 . Також згідно експортної декларації код товару - 8703809000, вага брутто/нетто - 1495 кг, країна відправлення/експорту Республіка Польща (PL), умови поставки - EXW WILKOWICE, митний офіс виходу PL303040, фактичний виїзд здійснено 24.01.2024 у митному офісі PL303091.
Натомість, на думку Житомирської митниці, вже під час ввезення Автомобіля на митну територію України ОСОБА_1 до митного органу було подано договір купівлі-продажу від 12.01.2024 № б/н, згідно з яким громадянин Karsakas Kestutis, АДРЕСА_4 продав громадянці Україні ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), АДРЕСА_1 Автомобіль за ціною 4 300,00 євро, що не відповідає дійсності, так як згідно документів, наданих митними органами Республіки Польща, а саме експортної митної декларації, зазначений товар реалізований (проданий) громадянином ОСОБА_7 фізичній особі - громадянину України ОСОБА_8 та поміщений у режим експорту 23.01.2024 за MRN № 24PL301010Е0085103, згідно з якою здійснено вивезення зазначеного товару з території Європейського Союзу.
ОСОБА_1 інкриміновано вчинення дій спрямованих на порушення митних правил, передбачених ст.483 МК України, а саме: переміщення товару легковий автомобіль, марка – HYUNDAI, модель IONIQ, номер кузова - НОМЕР_4 , вартістю 4 300 євро (або еквівалент 174 969,15 гривень за курсом НБУ на час переміщення транспортного засобу через митний кордон України), через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для його переміщення документів, а саме договору купівлі - продажу від 12.01.2024 № б/н, який містить неправдиві відомості щодо відправника / експортера, одержувача / імпортера та умов його поставки.
Частина перша ст.483 МК України визначає, що переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою факту незаконного переміщення товарів через митну територію України.
Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 постанови Пленуму Верховного суду від 3 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил»).
Таким чином, правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України може бути вчинено лише умисно, коли особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, - містять неправдиві дані, але бажає таким чином незаконно перемістити товар.
Приймаючи постанову про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не надано та не здобуто достатніх і беззаперечних доказів наявності вини в діях ОСОБА_1 у формі прямого умислу. На думку суду, ОСОБА_1 переміщував транспортний засіб на підставі довіреності від ОСОБА_2 , виконуючи функції водія, який доставляв транспортний засіб власнику. У матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 здійснив підроблення документів чи заявив неправдиві відомості щодо товару, які б свідчили про умисне надання митному органу недостовірних даних. Отже, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, який здійснений на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та такими, що не спростовують відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення.
Суд обґрунтовано врахував, що досліджені докази підтверджують те, що  ОСОБА_1 не укладав договір купівлі-продажу, не підписував відповідних документів, а митна декларація складена та подана декларантом/представником ФОП ОСОБА_4 , при цьому відповідальна за фінансове врегулювання – ОСОБА_2 .  ОСОБА_1 переміщував автомобіль на підставі доручення ОСОБА_2 від 12.01.2024, яка є власником транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу від 12.01.2024 (а.с.13).
Згідно з договором купівлі-продажу від 12.01.2024 № б/н, громадянин Karsakas Kestutis, Oivinds Vel, 0590 OSLO продав громадянці Україні ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ), АДРЕСА_1 , номер кузова - НОМЕР_4 , за ціною 4 300,00 євро.
ОСОБА_2 на рахунок Житомирської митниці через банк «Приватбанк» за платіжною інструкцією № 0.0.3435695330.1 від 24.01.2024 перерахувала кошти в сумі 1150,00 грн для передоплати за митне оформлення (а.с.20). 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять документів, які підтверджують перехід права власності – реалізації (продажу) від OLEKSANDR BRYNCAK до ОСОБА_1 , як стверджує митний орган. Митниця не надала доказів такого продажу, і у митній декларації, наданій митними органами Республіки Польща, також відсутні відомості про укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Натомість у матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «HYUNDAI», модель IONIQ, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.13), згідно з яким  ОСОБА_2  придбала автомобіль у Karsakas Kestutis, Oivinds Vel, 0590 OSLO. Будь-яких інших доказів того, що договір купівлі-продажу від 12.01.2024 №б/н містить неправдиві відомості чи є підробленим, у матеріалах справи немає.
Таким чином, переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, апеляційна скарга не містить та апеляційному суду не надано. Зібрані митним органом матеріали, на думку апеляційного суду, не можуть бути визнані належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення поза розумним сумнівом. 
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто, не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Житомирської митниці Кондратюка Андрія Володимировича залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя   О.М. Галацевич