РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 січня 2026 року 	м. Рівне	№640/20839/19	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Приватного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" 	
до	Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 	
 	про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ПрАТ “Судноплавна компанія “Укррічфлот” звернулося до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДПС в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.08.2019 №0010724405, відповідно до якого позивачу визначено суму штрафних санкцій у розмірі 287035,62 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.
В обґрунтування позовної заяви позивач послався на те, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства є необґрунтованими, оскільки податкові накладні № 692 від 17.12.2018, №785 від 22.12.2018, №914 від 26.12.2018 та № 1140 від 20.12.2018 направлені на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі також - ЄРПН) вчасно, а саме до 20-00 години 15 січня 2019 року, проте не отримано квитанцій про прийняття або неприйняття, зупинення реєстрації вказаних податкових накладних, таким чином останні, виходячи із положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України; тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є такими, що своєчасно зареєстровані.
Позивач наполягав на тому, що за наведених обставин та за відстуності його протиправних дій підстави для застосування штрафних санкцій відсутні. 
Ухвалою судді від 12.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
Після відкриття провадження у справі розглянуто низку клопотань представника позивача та прийнято відповідні процесуальні рішення.
Ухвалою судді від 14.01.2020 здійснено заміну відповідача – Офісу великих платників податків ДФС на його правонаступника – Офіс великих платників податків ДПС.
Ухвалою судді від 14.01.2020 заяву ПрАТ “Судноплавна компанія “Укррічфлот” про зміну підстав та предмету позову повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою судді від 22.01.2020 зупинено провадження у справі № 640/20839/19 до перегляду в порядку апеляційного провадження ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2020 про повернення заяви про зміну підстав та предмету позову.
Ухвалою судді від 17.03.2020 поновлено провадження у справі, продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Згідно з розділом II “Прикінцеві та перехідні положення” цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва. 
Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ. 
Наказом в.о.керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.
На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2025 року для розгляду справи №640/20839/19 визначено суддю С.М. Дуляницьку.
Ухвалою від 10.03.2025 дану справу прийнято до провадження. 
25.03.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення та клопотання про здійснення правонаступництва відповідача.
Ухвалою суду від 28.03.2025 здійснено заміну відповідача у справі №640/20839/19 Офіс великих платників податків Державної податкової служби на правонаступника - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Кошиця, 3, Київ, м. Київ, Україна, 02068, код ЄДРПОУ 44082145).
23.04.2025 від Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Офісом ВПП проведено камеральну перевірку ПрАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот», за результатами якої складено акт від 09.07.2019 року № 2031/28-10-44-05/00017733, згідно з висновками якого позивачем порушено вимоги пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині не дотримання граничних термінів реєстрації в ЄРПН податкових накладних № 692 від 17.12.2018 (126 днів прострочення), №785 від 22.12.2018 (126 днів прострочення), №914 від 26.12.2018 (126 днів прострочення), № 1140 від 20.12.2018 (126 днів прострочення), №1176 від 16.05.2019 (12 днів прострочення).
На підставі вищевказаного акта прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.08.2019 №0010724405, згідно з яким до ПрАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» застосовано штраф у розмірі 287035,61 грн., в тому числі за затримку реєстрації податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 136,70 грн. застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 13,67 грн.; та за затримку реєстрації податкових накладних від 61 до 365 календарних днів на суму ПДВ 717554,83 грн застосовано штраф в розмірі 40 % у сумі 287021,94 грн. (а.с.61-62 том 1).
Суд зазначає, що позивач в позовній заяві не висловлює незгоди з висновками контролюючого органу щодо порушення на 12 днів строку реєстрації податкової накладної №1176 від 16.05.2019, а відтак, і щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 13,67 грн. 
За результатами дослідження фактичних обставин, що передували прийняттю податкового повідомлення-рішення, судом встановлено, що 15 січня 2019 року позивачем направлено засобами електронного зв`язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від № 692 від 17.12.2018, №785 від 22.12.2018, №914 від 26.12.2018, № 1140 від 20.12.2018.
Протягом операційного дня позивачем не було отримано від податкового органу квитанцію про неприйняття або зупинення реєстрації податкових накладних, що також не заперечується відповідачем.
При цьому, у будь-який інший день поза межами операційного дня 15 січня 2019 року, позивач повторно податкові накладні № 692 від 17.12.2018, №785 від 22.12.2018, №914 від 26.12.2018, № 1140 від 20.12.2018 для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних не направляв.
Також позивачем надані докази, що на сайті ДФС України 15 січня 2019 року розміщено інформацію про перенавантаження серверу ДФС, у зв`язку з чим документи обробляються із затримкою в часі.
Надаючи оцінку доводам учасників справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію зведених податкових накладних.
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Положеннями пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня (абзац п`ятий цього пункту).
Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 201.10 статті 201 ПК реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН здійснюється з урахуванням граничних строків, зокрема: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, як це передбачено абзацом сімнадцятим пункту 201.10 статті 201 ПК, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (надалі також - порядок №1246).
Цей Порядок визначає механізм внесення до ЄРПН відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї. Так, згідно з положеннями пунктів 2, 8 Порядку №1246 податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість - постачальником (продавцем) (крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації. Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця); платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", «Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (пункти 10, 11 Порядку №1246).
Відповідно до пункту 12 зазначеного Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться визначені цим пунктом перевірки, за результатами яких формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (пункт 14 Порядку №1246).
В Порядку не міститься визначення поняття "реєстрація податкової накладної". Натомість, за визначенням підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК ЄРПН - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Наведені нормативні положення дають підстави для висновку, що в процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до ЄРПН є дві окремі стадії: 1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування); 2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до ЄРПН. Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом його дій, тоді як друга - це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДФС, та/або безпосередніх дій працівників ДФС, на яку (які) платник податку не має впливу.
У цьому контексті встановлена нормою пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК відповідальність платника податку на додану вартість за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної та /або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, у вигляді накладення штрафу може застосовуватися в разі якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну (розрахунок коригування) ДФС у строк, встановлений цією статтею.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 10 червня 2019 року у справі №802/1825/16-а та від 12 липня 2019 року у справі №0940/1600/18.
Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 201.10 статті 201 ПК якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З огляду на те, що позивачем вжито всі залежні від нього дії щодо надання (надіслання) податкових накладних для реєстрації в ЄРПН у строк, встановлений статтею 201 ПК України, проте квитанцій про прийняття або неприйняття таких накладних ним не отримано, останні вважаються такими, що зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому підстави для застосування до позивача штрафних санкцій відсутні.
За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.
Таке правозастосування закріплене і в Кодексі адміністративного судочинства України, частиною другою статті 77 якого передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Разом з тим, відповідачем під час розгляду справи не надано доказів, які б підтвердили ту обставину, що позивачем податкові накладні направлялись у інший, відмінний від 15 січня 2019 року, день.
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться роздруківки електронних документів щодо направлення позивачем податкових накладних 15 січня 2019 року, а також запити, скарги, відповіді контролюючого органу, якими підтверджуються вказані обставини. 
Аналіз матеріалів справи та правових норм при застосуванні до правовідносин дає підстави вважати, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішення, діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.
Суд відхиляє посилання відповідача на позицію, висловлену Верховним Судом у справі № 815/2457/18, де суд касаційної інстанції виходив із того, що посилання платника податків на бездіяльність ДФС України щодо реєстрації податкової накладної, яка у судовому порядку встановлена не була, не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення. Ця судова практика, на яку посилається відповідач, є нерелевантною обставинам даної справи та жодним чином не підтверджує доводів відповідача, зокрема у справі № 815/2457/18, на яку посилається відповідач, Верховний Суд виходив із того, що платником податків податкові накладні для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних було направлено поза межами операційного дня граничного строку для їх реєстрації, що стало підставою для відмови у їх прийнятті; вказане рішення платником податків в судовому порядку не оскаржувалося, повторно було направлено податкові накладні для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 40 справи «Пономарьов проти України»(№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.
За таких обставин, неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків (в даному випадку невчасна реєстрація податкових накладних) не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків, як це мало місце у справі.
Аналіз матеріалів справи, встановлених обставин та правових норм при застосуванні до правовідносин дає підстави вважати, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні індивідуального акта діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.
Відтак, суд дійшов висновку про протиправність застосування до позивача згідно оскаржуваного ППР штрафу в розмірі 287021,94 грн., а відтак, податкове повідомлення-рішення від 09.08.2019 №0010724405 в цій частині слід визнати протиправним та скасувати. Водночас, в ході розгляду справи суд не встановив протиправності в частині застосування штрафних санкцій в сумі 13,67 грн. за порушення на 12 днів строку реєстрації податкової накладної №1176 від 16.05.2019. За наведених обставин, позовні вимоги слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частина 3 ст. 139 КАС України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 10763,32 (а.с.4 том 1). 
Водночас, 1,5 відсотка від загальної суми штрафу, застосованого оскаржуваним ППР, складає 4305,52 грн.
Оскільки позовні вимоги суд задовольнив частково, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 4305,30 грн. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 серпня 2019 року № 0010724405 в частині застосування штрафу в розмірі 287021,94 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПрАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 4305,30 грн (чотири тисячі триста п`ять гривень 30 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 08 січня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Приватне акціонерне товариство "Судноплавна компанія "Укррічфлот" (вул.Електриків,8,Київ 71,04071, ЄДРПОУ/РНОКПП 00017733) 
Відповідач - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Кошиця Олександра, буд.3,м. Київ,02068, ЄДРПОУ/РНОКПП 44082145) 

Суддя       С.М. Дуляницька