ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                             
 
19 листопада 2025 року                           
м. Київ                                                               
 
справа № 215/1403/24
 
провадження № 61-2084св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),                        Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Толстих Анною Борисівною, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року у складі суддіДемиденка Ю. Ю. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2025 року у складі колегії суддів: Остапенко В. О., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,
 
ВСТАНОВИВ: 

 
 
1.    Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»                                  (далі - ПрАТ «Північний ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина.
 
Позовна заява мотивована тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , який      працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР»                                  (далі - ТОВ «ШЛЯХБУД КР») на посаді помічника машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах.
 
Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 02 год 53 хв під час виконання                     ОСОБА_2 трудових обов`язків на території ПрАТ «Північний ГЗК» з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він помер від несумісних з життям травм тіла, які супроводжувалися розтрощенням та розділенням голови, тулуба, кінцівок.
 
Відповідно до пункту 6 акту форми Н-5 від 01 квітня 2019 року комісія з проведення спеціального розслідування дійшла висновку, що груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.
 
Отже, в результаті дій, пов`язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки, на території ПрАТ «Північний ГЗК», з її сином -  ОСОБА_2  стався нещасний випадок та він отримав виробничу травму, внаслідок якої настала його смерть.
 
Посилалася на те, що смертю сина їй завдано глибоких моральних страждань, оскільки вона втратила рідну людину, яку народила та виростила, з якою проживала однією сім`єю протягом життя. Потрясіння через смерть сина призвели до того,                що вона перебуває у напруженому психічному стані, їй не вистачає спілкування із сином, підтримки останнього. Крім психологічної складової, смерть сина докорінно змінила звичний для неї спосіб життя, вона вимушена у похилому віці самостійно облаштовувати свій побут. Смерть рідної людини призвела до незворотних негативних змін у особистому житті та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки вона є непрацездатною особою - пенсіонером за віком.
 
Ураховуючи наведене,  ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на свою користь завдану їй внаслідок смерті сина - ОСОБА_2 моральну шкоду                            у розмірі 781 000 грн без відрахування суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, у задоволенні позовної заяви       ОСОБА_1 відмовлено.
 
Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що загиблий       ОСОБА_2 був працівником ТОВ «ШЛЯХБУД КР» та причиною настання нещасного випадку, відповідно до акту форми від 01 квітня 2019 року Н-5 та акту           від 01 квітня 2019 року № 2 форми Н-1, є порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці працівниками ТОВ «ШЛЯХБУД КР». Положеннями статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Діяльність з використанням тепловоза ТЭМ-2 госп. № 79, пов`язана саме з ТОВ «ШЛЯХБУД КР», робітники якого діяли на підставі договорів від 31 січня 2017 року № 72 про надання послуг маневрових робіт тепловозів серії ТЕМ 2 та від 01 січня 2017 року № 73 про виконання робіт щодо забезпечення безпеки руху поїздів, відповідно до умов яких підрядник - ТОВ «ШЛЯХБУД КР» було саме виконавцем цих робіт. Отже, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, пов`язана з діяльністю з використання тепловозу ТЭМ-2 госп. № 79 саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР».
 
Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, зазначив,                    що відповідно до договору оренди, укладеного 10 лютого 2018 року між                                    ПрАТ «Північний ГЗК» та ТОВ «ШЛЯХБУД КР», актів прийому-передачі орендованого майна, тепловоз ТЭМ-2 госп. № 79, тяговий агрегат ОПЭ1А спеціалізованого поїзда та екскаватор ЭКГ-10 госп. № 56 були передані ПрАТ «Північний ГЗК» в оренду                   ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а тому саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», як орендар вказаних транспортних засобів (механізмів), як особа, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортними засобами (механізмами), відповідає за завдану шкоду.
 
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вважав, що належним відповідачем у спірних правовідносинах є саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а не                           ПрАТ «Північний ГЗК», а пред`явлення позову до неналежного відповідача                                  є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
 
Суд апеляційної інстанції відхилив посилання апеляційної скарги на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, зазначивши, що наведені у ній правові висновки є нерелевантними до обставин цієї справи.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Толстих А. Б., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішенняТернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У лютому 2025 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду                      у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу із суду першої інстанції та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу.
 
У березні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом  Толстих А. Б., мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не забезпечили повного та всебічного розгляду справи, оскільки не врахували, щотепловоз ТЭМ-2 госп.                № 79, на якому фактично в результаті відмови гальм було допущене зіткнення, внаслідок чого відбувся груповий нещасний смертельний випадок, тяговий агрегат ОПЭ1А спеціалізованого поїзда, який перебував у тупику станції «Северная», а також екскаватор ЭКТ-10 гост. № 56, які є джерелом підвищеної небезпеки,                                          ПрАТ «Північний ГЗК». Робоче місце загиблого - ОСОБА_2 , як помічника машиніста тепловоза, знаходилося у кабіні локомотива - тепловоза ТЭМ-2 госп.                    № 79, який є також джерелом підвищеної небезпеки. Нещасний випадок стався на території ПрАТ «Північний ГЗК».
 
Отже, оскільки нещасний випадок із сином позивачки стався на виробництві на території підприємства відповідача та внаслідок дій, пов`язаних з використанням джерел підвищеної небезпеки,  ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, а обов`язок такого відшкодування, у тому числі, покладається на ПрАТ «Північний ГЗК».
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Толстих А. Б., вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу.
 
У березні 2025 року ПрАТ «Північний ГЗК» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій, які відповідають вимогам статей 263-265 ЦПК України.
 
Вважає, що суди правильно встановили, що саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», з яким потерпілий - ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах, та яке на відповідній правовій підставі (договору оренди) володіло транспортними засобами (механізмами), які є джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність за завдану позивачці моральну шкоду, внаслідок смерті її сина. Посилання позивачки на відповідні правові висновки Великої Палати Верховного Суду є нерелевантними до обставин цієї справи.
 
Вказує, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до належного відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина.                               Так, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2025 року у справі                      № 216/1337/24, позов ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ТОВ «ШЛЯХБУД КР» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина - ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто ТОВ «ШЛЯХБУД КР» на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю сина у розмірі по 200 000 грн кожному.
 
У вказаній справі судами встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала від нещасного випадку на виробництві ТОВ «ШЛЯХБУД КР» під час виконання ним своїх трудових обов`язків саме на цьому підприємстві. Отже, у справі № 216/1337/24 (частина четверта статті 82 ЦПК України) встановлені преюдиційні обставини щодо незабезпечення ТОВ «ШЛЯХБУД КР» безпечних умов праці, незабезпечення належного утримання транспортних засобів посадовими особами підприємства, недостатнього контролю за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці.
 
Доводи осіб, які подали додаткові пояснення у справі
 
У квітні 2025 року представник  ОСОБА_1 - адвокат Толстих А. Б., подала додаткові пояснення у справі.
 
У квітні 2025 року ПрАТ «Північний ГЗК» подало до Верховного Суду додаткові пояснення у справі.
 
Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені                                 у пунктах 41-43 постанови від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20), у пунктах 20-22 постанови від 14 грудня 2022 року                  у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22), колегія суддів залишає без розгляду подані у квітні 2025 року представником  ОСОБА_1 - адвокатом Толстих А. Б., та ПрАТ «Північний ГЗК» додаткові пояснення у справі, оскільки вони по суті є штучним поданням доповнень до касаційної скарги та додаткового відзиву на касаційну скаргу поза межами визначеного процесуального строку.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Батьками  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є  ОСОБА_4 та              ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії                                    НОМЕР_1 , виданим 14 серпня 1971 року (а. с. 30).
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Тернівським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1231 (а. с. 28).
 
Відповідно до довідки про причини смерті від 18 жовтня 2018 року причиною смерті ОСОБА_2 , 1971 року народження, стало: особа знаходилася у поїзді або іншому залізничному транспортному засобі пересування, потерпіла внаслідок зіткнення чи удару з рухомим складом (а. с. 29).
 
Згідно з актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 15 жовтня 2018 року о 20 год 00 хв локомотивна бригада дільниці № 7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об`єктів                        ПрАТ «Північний ГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР» у складі: машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ОСОБА_5 та помічника машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах ОСОБА_2 , отримала наряд на виконання робіт з управління та обслуговування тепловозу від механіка дільниці ОСОБА_6 (по телефону) і прийняла зміну на тепловозі серії ТЭМ 2 госп. № 79 на залізничній станції «Сырьевая» УЗТ ПрАТ «Північний ГЗК». Після                         огляду тепловозу ОСОБА_5 отримав по телефону завдання на зміну                           від диспетчера залізничного цеха з обслуговування об`єктів ПрАТ «Північний ГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР» ОСОБА_7 після екіпірування тепловозу на залізничній станції «Отвальная», слідувати на залізничну станцію «Вскрышная» УЗТ                               ПрАТ «Північний ГЗК» для подальшого виконання робіт з доставки вагонів                     хопер-дозаторів серії 20-Х351 на колію ЭКГ № 83 Ганнівського кар?єра                                     ПрАТ «Північний ГЗК» з метою його обробки (дозування щебнем рейко-шпальної решітки). Прибувши на залізничну станцію «Вскрышная», по команді диспетчера станції ОСОБА_8 , локомотивна бригада виконала маневрову роботу                           з формування на 5-й залізничній колії станції господарського поїзда у складі тепловозу та трьох навантажених вагонів хопер-дозаторів. Раніше зазначені вагони експлуатувалися у зміну з 13-го на 14-те жовтня локомотивною бригадою тепловоза ТЭМ-2 госп. № 151 (машиніст тепловоза ОСОБА_9 та помічник машиніста тепловозу ОСОБА_10 ) у складі господарського поїзда, який проводив обробку (дозування) рейко-шпальної решітки ЄКГ-6,3УС госп. № 86. По закінченню зміни вагони хопер-дозатори були завантажені щебнем та відставлені на 3-тю залізничну колію станції «Вскрышная». Зауважень з приводу роботи гальмівного обладнання вагонів під час їхньої експлуатації у локомотивної бригади не було. Гальма рухомого складу технічно справні та забезпечували зупинку поїзда при їх використанні.
 
О 19 год 30 хв на дільницю № 1 пересувних залізничних колій Ганнівського кар`єру (розташованій на станції «Вскрышная») прибули майстер шляховий ОСОБА_11                        і монтер колії ОСОБА_12 . По прибуттю на станцію «Вскрышная» маневрового тепловозу ТЭМ-2 госп. № 79, після погодження з диспетчером цеха               ОСОБА_7 , у кабіну машиніста тепловоза піднялися майстер шляховий                ОСОБА_11 і монтер колії ОСОБА_12 для слідування з локомотивною бригадою на колію ЭКГ-8И госп. № 83 станції «Южная» та організації виконання робіт                                   з вивантаження вагонів. О 01:35 год. за командою ОСОБА_8 господарський поїзд відправилася з 5-ої колії станції «Вскрышная» за маршрутом: «станція «Вскрышная» - станція «Северная». О 01:41 год. поїзд прибув до вхідного світлофора станції «Северная» та простояв там в очікуванні дозволу на подальший рух                               до 02 год 25 хв.
 
В 02 год 25 хв машиніст тепловозу ОСОБА_5 отримав команду чергової                        пo залізничній станції «Северная» ОСОБА_13 на відправлення зі станції «Северная» та слідування до вхідного світлофора станції «Южная» по залізничній колії ЭКГ № 68 з послідуючою доповіддю про його проїзд. Почувши по радіозв`язку, що ОСОБА_5 зрозумів отриману команду, ОСОБА_13 дала дозвіл на подальше слідування поїзда до контролю СП102 станції «Южная», про що ОСОБА_5 повторив радіозв?язком. Зі станції «Северная» до станції «Южная» поїзд рухався колією ЭКГ N?68, далі з?єднувальною колією станцій «Северная» - «Южная» і далі на 14 колію станції «Южная» з метою подальшої зупинки на вільній від рухомого складу колії N? 14 на межі «контролю» стрілочного переводу СП102. Проїхавши приямок ЭКГ № 68 локомотивом вперед і доповівши про це черговій по залізничній станції «Северная», машиніст тепловозу ОСОБА_5                                               (з невстановлених причин при працюючому стаціонарному радіозв?язку) зателефонував мобільним телефоном до чергової по залізничній станції «Южная» ОСОБА_14 і попросив підготувати заздалегідь у маршрут прямування поїзда СП102. Після погодження з ОСОБА_15 переводу СП102 у маршрут прямування локомотивна бригада господарського поїзда повинна була (заїхав за контроль СП102) зупинити поїзд на колії № 14 та після переводу стрілки черговою по станції продовжити рух у зворотному напрямку на колію ЭКГ-8И госп. № 83. Отримавши підтвердження мобільним телефоном про готовність у маршруті стрілочного переводу, поїзд під керуванням ОСОБА_5 продовжив слідувати на колію                     № 14 станції «Южная». У період проходження господарського поїзда за власним маршрутом по залізничній колії № 211 під ЭКГ-10 госп. № 56 знаходився раніше відправлений зі станції «Южная» спеціалізований поїзд госп. № 3, який складався                   з тягового агрегата серії ОПЭА під керуванням машиніста тягового агрегату                          ОСОБА_16 і помічника машиніста тягового агрегату ОСОБА_17 , і дев?яти думкарів типу 2BC105 УЗТ ПрАТ «ПІВНГЗК», в який у цей час відбувалося навантаження гірничої маси. Залізнична з?єднувальна колія від приямка ЭКГ-4У госп. № 68 станції «Северная» до 14 колії станції «Южная» залізнична колія далі в бік навантажувального тупика ЭКГ-10 госп. №5 6, має ламаний профіль з ухилом різної величини по напрямку руху господарського поїзда № 79.
 
Під час руху господарського поїзда по станції «Южная» локомотивна бригада                             в складі ОСОБА_5 і ОСОБА_18 не впоралася з його керуванням (рухаючись по ухилу), не зупинила поїзд після проїзду СП102, продовжила подальший рух поїзда у бік залізничних колій станції «Северная» і 16 жовтня                    2018 року о 02 год 53 хв допустила зіткнення з тяговим агрегатом ОПЭ1А спеціалізованого поїзда, який перебував в тупику екскаватора ЭКГ-10 госп. № 56. При некерованому русі поїзда ні машиніст тепловоза ОСОБА_5 , ні помічник машиніста тепловоза ОСОБА_18 при працюючому радіозв`язку тепловоза не виходили на зв`язок (з невстановлених причин) з черговими по залізничним станціям і не поставили їх до відома про те що відбувається, для приймання                             з їхнього боку заходів щодо запобігання можливих наслідків.
 
У момент зіткнення на тепловозі ТЭМ-2 госп. N? 79, крім локомотивної бригади продовжували перебувати майстер шляховий ОСОБА_11 і монтер колії                     ОСОБА_19 . У результаті допущеного зіткнення в кабіні тепловоза були смертельно травмовані ОСОБА_5 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 ,                                         а ОСОБА_11 перед зіткненням зістрибнув з тепловозу та в результаті падіння був травмований. У подальшому ОСОБА_11 був доставлений каретою швидкої допомоги до КЗ «Криворізька міська лікарня N? 7» ДОР» звідки його було переведено до К3 «Криворізька міська клінічна лікарня N? 2» ДОР». Локомотивна бригада тягового агрегату в результаті зіткнення не постраждала (а. с. 9-20).
 
Відповідно до висновку комісії у акті № 2 форми Н-1 від 01 квітня 2019 року встановлено, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Особи які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці:                 ОСОБА_5 , машиніст тепловоза на маневрових та господарчих роботах дільниці № 7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху                                       з обслуговування об`єктів ПрАТ «Північний ГЗК», ТОВ «ШЛЯХБУД КР», який не виконав вимоги пунктів 5.4, 5.8 Розділу 5 залізничного транспорту промислових підприємств, затверджених наказом Міністерства промислової політики України  від 15 лютого 2010 року № 70 на залізничному транспорті ПрАТ «Північний ГЗК»;                    пунктів 7.1, 7.1.4, 7.1.5, 7.1.12 Розділу 7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПрАТ «ПІВНГЗК» та пункту 12.2.2 Розділу 12., пункту 13.1.1, Розділу 137 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу                                  ТОВ «ШЛЯХБУД КР» у частині необхідності проведення повного опробування гальм господарського поїзда на працездатність після його формування, яке не було виконане локомотивною бригадою, не здійснював контроль за виконанням своїх обов`язків по проведенню опробування гальм поїзда помічником машиніста тепловоза ОСОБА_2 , та занесенням результатів розрахунків забезпеченості гальмами поїзда у Журналі випробування гальм, який знаходиться на локомотиві. Разом з ОСОБА_2 не оформив необхідні записи                                     у відповідний Журнал і не підтвердив їх достовірність своїм підписом. У порушення вимог Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПрАТ «Північний ГЗК», відправившись зі станції «Вскрышная» на станцію «Северная» та при подальшому русі у напрямку станції «Южная» до початку уклону, під час керування поїздом не проводив у визначених місцях перевірки ефективності дії гальм, що не дало йому можливості своєчасно виявити неефективність їхньої роботи. Під час некерованого руху поїзда при працюючому радіозв?язку тепловоза не виходив на зв?язок (з невстановлених причин) з черговими по залізничним станціям і не поставив їх до відома про те що відбувається. Із Протоколу прослуховування записів перемовин радіозв?язком робітників цеха залізничного транспорту з вивезення гірничої маси з Ганнівського кар?єра УЗТ 16 жовтня                       2018 року (перемовини між машиністом тепловозу серії ТЭМ-2 госп. № 79 та диспетчером зміни станції «Вскрышная», черговою станції «Северная» та черговою станції «Южная»), було встановлено зафіксований час між початком заїзду тепловоза на колію № 5 станції «Вскрышная» для з?єднання з вагонами, при виконанні маневрової роботи, та доповіддю ОСОБА_5 диспетчеру станції «Вскрышная» ОСОБА_8 про готовність господарчого поїзда після з`єднання до відправлення на місце виконання робіт складав 03 хвилин 44 секунди, що                                  в часовому інтервалі не дає змоги виконати в повному обсязі необхідне опробування гальм сформованого рухомого складу. Заїхати на 5-ту колію станції, з?єднатися тепловозом з вагонами, перевірити щільність гальмівної магістралі,                      а також роботу та стан гальмівного устаткування кожного вагона, виконати розрахунок забезпеченості поїзда гальмами та зробити відповідний запис у Журналі потребує значно більше часу. ОСОБА_2 , помічник машиніста тепловоза на маневрових та господарчих роботах дільниці № 7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху з обслуговування об?єктів ПрАТ «Північний ГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР», який не виконав вимоги пунктів 5.4, 5.8 Розділу 5 Глави XIII Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств, пунктів 7.1, 7.1.4, 7.1.5, 7.1.12 Розділу 7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПрАТ «ПІВНГЗК» та пункту 12.2.2 Розділу 12, пункту 13.1.1 Розділу 13 Інструкції з експлуатації гальм спеціального рухомого складу ТОВ «ШЛЯХБУД КР», у частині необхідності проведення повного опробування гальм господарського поїзда на працездатність після його формування локомотивною бригадою. ОСОБА_2 знехтував своїми обов`язками та                            не провів опробування гальм поїзда у встановленому порядку. Разом                                            з ОСОБА_5 не оформив необхідні записи в відповідний Журнал і не підтвердив їх достовірність своїм підписом. У порушення вимог Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізничному транспорті ПрАТ «Північний ГЗК» під час некерованого руху поїзда при працюючому радіозв?язку тепловоза не виходив на зв?язок (з невстановлених причин) з черговими по залізничним станціям і не поставив їх до відома про те що відбувається. Вище вказані порушення нормативних документів з безпеки руху та есплуатації гальм рухомого складу стали можливі в результаті невиконання помічником машиніста тепловоза ОСОБА_20 вимог пунктів 1.7, 1.9 п/п 1.9.5.) Глави 1; пункту 3.1.3 Розділу 3.1 та пункту 3.8.1 Розділу 3.8 Глави 3 Інструкції з охорони праці для помічника машиніста тепловоза на маневрових і господарчих роботах ОТ-0010-18, який своїми діями не забезпечив безпеку руху господарчого поїзда при відправленні його зі станції спеціалізованим поїздом у тупику залізничної колії ЭКГ-10 госп. № 56 Ганнівського кар?єра.                   ОСОБА_6 порушив вимоги пункту 2.2 (п/п. 2.2.1), пункту 2.15 Розділу 2 Посадової інструкції для електромеханіка дільниці № 7.3 підйомно-транспортного устаткування залізничного цеху 3 обслуговування об?єктів ПрАТ «Північний ГЗК»,  що виразилося в незабезпеченості виконання підлеглим персоналом (локомотивною бригадою у складі машиніста тепловоза ОСОБА_5 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_2 ) своїх обов`язків та виконання ними нормативних документів з охорони праці та безпеки руху. ОСОБА_21 порушив вимоги пунктів 2.1 (п/п 2.1.1), 2.5 та 2.10 Розділу 2 Посадової інструкції головного механіка залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПрАТ «Північний ГЗК», що виразилося в експлуатації тепловоза з непрацюючим швидкостеміром,              та не дало змоги проконтролювати параметри роботи гальм господарського поїзда під управлінням машиніста тепловозу ОСОБА_5 (а. с. 21-27).
 
Згідно з актом № 2 форми Н-1 від 01 квітня 2019 року: «смерть настала від несумісних з життям травм тіла, які супроводжувалися розтрощенням та розділенням голови, тулуба та кінцівок. Згідно з МКХ - код основної причини                 смерті - Т04.8. Код зовнішньої причини захворюваності та смертності - V81/2.                     При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти не виявлені» (а. с. 24).
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій            статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом  Толстих А. Б., задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи                                  з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним                       і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України).
 
Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає:                                  1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку                                                  з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
 
Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;                     в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України).
 
Зазначена норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також інших умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою та вини заподіювача (крім випадків відповідальності без вини).
 
У частині другій статті 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
 
Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
 
Відповідно до частини третьої статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.
 
Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (стаття 173 КЗпП України).
 
Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
 
Тобто відповідні правовідносини регулюються статтею 237-1 КЗпП України, статтями 1166, 1167, 1168 ЦК України, що в залежності від обставин справи слугують підставою для стягнення з роботодавців коштів на відшкодування заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я або в разі смерті працівника моральної шкоди.
 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
 
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право                          у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду                                за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу                 (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).
 
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
 
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).
 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови                           у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.
 
За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
 
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
 
Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження                 № 14-517цс19).
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_3 вказувала, щофактичне робоче місце її загиблого сина - ОСОБА_2 , як помічника машиніста тепловоза, знаходилося в кабіні локомотива - тепловоза ТЭМ-2 госп. № 79, який                є джерелом підвищеної небезпеки. Вказаний тепловоз ТЭМ-2 госп. № 79, на якому фактично в результаті відмови гальм було допущене зіткнення, внаслідок чого відбувся груповий нещасний смертельний випадок, а також тяговий агрегат ОПЭ1А спеціалізованого поїзда, який перебував у тупику станції «Северная», та екскаватор ЭКТ-10 гост. № 56 належали ПрАТ «Північний ГЗК». Отже, в результаті дій, пов`язаних з використанням джерела підвищеної небезпеки, яке належить                      ПрАТ «Північний ГЗК» та на території якого стався нещасний випадок, її син отримав виробничу травму, внаслідок якої настала його смерть. Тому, вона, як мати потерпілого, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, а обов`язок такого відшкодування покладається, у тому числі,                                          на ПрАТ «Північний ГЗК»
 
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
 
Отже, вказаною нормою права передбачено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки.
 
У справі, яка переглядається Верховним Судом установлено, що загиблий ОСОБА_2 був працівником ТОВ «ШЛЯХБУД КР» (а. с. 34, 35). Причиною настання нещасного випадку, відповідно до акту форми Н-5 від 01 квітня 2019 року та акту № 2 форми Н-1 від 01 квітня 2019 року є порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці працівниками ТОВ «ШЛЯХБУД КР» (а. с. 9-27).
 
Діяльність з використанням тепловоза ТЭМ-2 госп. № 79, пов`язана                                                     з ТОВ «ШЛЯХБУД КР», робітники якого діяли на підставі договоріввід 31 січня                    2017 року № 72 про надання послуг маневрових робіт тепловозів серії ТЕМ 2 та                      від 01 січня 2017 року № 73 про виконання робіт щодо забезпечення безпеки руху поїздів, відповідно до умов яких підрядник - ТОВ «ШЛЯХБУД КР» було виконавцем цих робіт.
 
Отже, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, пов`язана з діяльністю                            з використання тепловозу ТЭМ-2 госп. № 79 саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР».
 
Крім того, відповідно до договору оренди, укладеного 10 лютого 2018 року між                 ПрАТ «Північний ГЗК» та ТОВ «ШЛЯХБУД КР», актів прийому-передачі орендованого майна, тепловоз ТЭМ-2 госп. № 79, тяговий агрегат ОПЭ1А спеціалізованого поїзда та екскаватор ЭКГ-10 госп. № 56 були передані ПрАТ «Північний ГЗК» в оренду                                  ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а тому саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», як орендар вказаних транспортних механізмів (механізмів), як особа, яка на відповідній правовій підставі (договору оренди) володіла транспортними засобами (механізмами), відповідає за завдану шкоду.
 
За таких обставин, суди попередніх інстанцій, правильно встановили, що саме                 ТОВ «ШЛЯХБУД КР», з яким потерпілий - ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах, та яке на відповідній правовій підставі володіло транспортними засобами (механізмами), які є джерелом підвищеної небезпеки, несе відповідальність за завдану позивачці моральну шкоду, внаслідок смерті її сина. Отже, належним відповідачем у спірних правовідносинах є саме ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а не ПрАТ «Північний ГЗК», а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
 
Цим самим спростовуються відповідні доводи касаційної скарги.
 
Посилання касаційної скарги на застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду                                  від 09 листопада 2022 року у справі № 372/1652/18, колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначеній справі встановлені інші обставини, відмінні від обставин справи,                      що є предметом касаційного перегляду.
 
Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права.
 
Порушень судами норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи суд касаційної інстанції не встановив. При цьому не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено                               з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають,                  то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки в задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку                           з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Толстих Анною Борисівною, залишити без задоволення.
 
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області  від 16 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                            Д. Д. Луспеник

Судді: | І. Ю. Гулейков     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець     Ю. В. Черняк